Справа №577/181/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гетьман В. В.	
Номер провадження 33/816/1061/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2026 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника Сидоренка О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Олега Андрійовича на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП не надано,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
встановила:
Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за те, що 16.12.2025 р. о 22.23 год. в м.Конотопі по пр.Миру він керував автомобілем Toyota RAV4 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Сидоренко О. А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях його підзахисного .
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що висновки судді не відповідають обставинам справи, постанова суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним, не містить безперервної фіксації подій та складається з окремих файлів, що суперечить вимогам Інструкції МВС №1026. Такий запис не дає можливості встановити обставини з моменту зупинки транспортного засобу до складання протоколу, а отже є недопустимим доказом.
Апелянт вказує, що протокол складено неналежним суб`єктом. У матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейський, який склав протокол, був належним чином уповноважений відповідно до ст. 255 КУпАП. Відсутні накази чи інші документи, що підтверджують його компетенцію. Це унеможливлює перевірку законності зібраних доказів. Відповідно, такі докази не можуть бути визнані допустимими.
Апелянт зазначає про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу. Матеріали справи не містять жодної з підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський не обґрунтував причину зупинки, а вимога пройти огляд не може бути самостійною підставою для зупинки.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко О.А . апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях його підзахисного.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторони захисту та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП. 
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 542724 від 16.12.2025 року у якому зафіксовано, що 16.12.2025 р. о 22.23 год. в м.Конотоп по проспекту Миру водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota рав 4 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер. Результат огляду 0,74 проміле. Тест номер 00487, чим порушив п.2.9 а ПДР . Суд першої інстанції вважав, що протокол складений згідно вимог ст.256 КУпАП, тому піддавати сумніву його зміст підстави відсутні, з чим погоджується і апеляційний суд;
- тестом № 487 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 0,74 проміле, з яким ОСОБА_1 згоден. Роздруківка з технічного пристрою «Drager Alcotest 6820» підписана ОСОБА_1 без зауважень. 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 з результатом огляду на стан сп`яніння проба позитивна 0,74 проміле;
- направленням на медичний огляд на стан сп`яніння від 16.12.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 направлявся на огляд до приймального відділення КНП Конотопська міська лікарня «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» на огляд на стан сп`яніння ( одурманювання), у зв`язку з керуванням т/з з ознаками алкогольного сп`яніння;
- відеозаписами з автомобіля патрульної машини та нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається, що поліцейські здійснили зупинку автомобіля Toyota RAV4 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , останнього повідомили, що відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» його зупинили за порушення Правил дорожнього руху, а саме номерний знак закритий крючком, не видно одну цифру знаку. Під час перевірки документів, у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю. На питання поліцейського, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів «ні». Поліцейський запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера, ОСОБА_1 погодився. Водій проходить огляд, робить глибокий видих у мундштук до сигналу приладу. Поліцейський показує ОСОБА_1 результат Драгеру та оголошує показники 0,74 % проміле. На запитання поліцейського , чи згодний з результатом тесту, ОСОБА_1 погодився. На прохання водія, поліцейський надав документи на Драгер, з якими ОСОБА_1 ознайомився. Жодних заперечень щодо справності приладу Драгер чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлював. Працівниками поліції були роз`яснені права та наслідки правопорушення, складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП .
Відеозапис із нагрудних камер інспекторів поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
Доводи апелянта на недопустимість відеозапису як доказу, у зв`язку з його фрагментарністю та невідповідністю вимогам Інструкції МВС №1026, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, відеозапис містить відомості щодо обставин зупинки транспортного засобу, спілкування працівників поліції з водієм, проведення огляду на стан сп`яніння та оголошення його результатів. Вказані обставини узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
При цьому апеляційний суд враховує, що відсутність повної безперервної відеофіксації не спростовує зафіксованих подій і не свідчить про їх недостовірність, а також не позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини справи на підставі наявних доказів.
Будь-яких даних про монтаж, спотворення чи фальсифікацію відеозапису стороною захисту не наведено та матеріалами справи не встановлено.
За таких обставин підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом та виключення його з доказової бази у справі не вбачається.
Твердження апелянта, що протокол складено неналежним суб`єктом, а у матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейський, який склав протокол, був належним чином уповноважений відповідно до ст. 255 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області — старшим сержантом поліції Позовним Миколою Володимировичем. При цьому сам факт перебування особи на посаді поліцейського відповідного підрозділу Національної поліції свідчить про наділення її повноваженнями на складання протоколів про адміністративні правопорушення у межах компетенції, визначеної законом.
Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи окремих наказів чи документів, що підтверджують повноваження поліцейського, не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового долучення до кожного адміністративного матеріалу доказів повноважень посадової особи, яка склала протокол. Такі повноваження випливають безпосередньо із займаної посади та функціональних обов`язків працівника поліції.
Апеляційний суд також враховує, що будь-яких даних, які б свідчили про відсутність у зазначеної особи статусу поліцейського або перевищення нею службових повноважень, матеріали справи не містять, а апелянтом таких доказів не надано.
Отже, твердження про складення протоколу неналежним суб`єктом є необґрунтованими та спрямовані на формальне заперечення допустимості доказів без належного правового підґрунтя.
Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право зупиняти транспортні засоби у разі наявності визначених законом підстав, зокрема у випадку порушення водієм Правил дорожнього руху.
Як убачається з матеріалів справи та дослідженого відеозапису, працівники поліції здійснили зупинку автомобіля Toyota RAV4 державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого повідомили ОСОБА_1 конкретну причину зупинки — порушення Правил дорожнього руху, а саме часткову закритість номерного знака (нечитабельність однієї цифри внаслідок її закриття стороннім предметом).
Таким чином, зупинка транспортного засобу була здійснена з підстави, прямо передбаченої законом, і не є безпідставною чи довільною.
Доводи апелянта про те, що вимога пройти огляд не може бути самостійною підставою для зупинки транспортного засобу, є правильними за своїм змістом, однак у даному випадку вони не підлягають застосуванню, оскільки зупинка була здійснена з іншої, передбаченої законом підстави — порушення Правил дорожнього руху.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинка транспортного засобу була законною, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить сторона захисту встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі. 
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,-
постановила:
Апеляційну скаргу захисника Сидоренка Олега Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року- залишити без задоволення, а постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2026 року- без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	Басова В. І.