Справа № 560/16236/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

04 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Експертної команди повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради №130/25/3497/Р від 30.06.2025 щодо встановлення третьої групи інвалідності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Експертну команду повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради встановити ОСОБА_1 другу групу інвалідності з урахуванням положень ч.17 ст.7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" №2961-ІV від 06.10.2005 року, положень абз.2 п.12 Критеріїв встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338 та висновків, які будуть наведені судом у рішенні. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне рішення, яким позивачу з 30.06.2025 встановлено третю групу інвалідності травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, безстроково, є протиправним, оскільки з урахуванням діагнозу позивача наявні достатні підстави для встановлення йому другої групи інвалідності.
Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.
До суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що відповідач не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, внаслідок чого порушено права та інтереси позивача.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №560/16236/25 та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №068446, виданою 18.01.2016, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (травма, так пов`язана з виконанням обов`язків в/с) на строк до 01.02.2017. Підстава: акт огляду МСЕК №29.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0901440, виданою 09.02.2017, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби) на строк до 01.02.2019. Підстава: акт огляду МСЕК №15.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0038623, виданою 11.02.2019, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби) на строк до 01.02.2020. Підстава: акт огляду МСЕК №574.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0054245, виданою 08.11.2019, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби) безтерміново. Підстава: акт огляду МСЕК №4110.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0059757, виданою 03.03.2020, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (травма та захв. так, пов`яз. із захистом Батьківщини) безтерміново. Підстава: акт огляду МСЕК №1006.
У консультаційному висновку спеціаліста від 22.04.2025 зазначено, що позивачу встановлено діагноз: основний: МКХ10-АМ: М16.0 - Первинний коксартроз, двобічний; супутній: МКХ10-АМ: М42.10 - Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта; супутній: МКХ10-АМ: М17.3 - Інший посттравматичний гонартроз (правого колінного суглобу 3 ст.); супутній: МКХ10-АМ: М17.1 - Інший первинний гонартроз (лівого колінного суглобу 3 ст.); супутній: МКХ10-АМ: М23.20 - Ураження меніска у зв`язку зі старим розривом або ушкодженням, множинні локалізації (обох колінних суглобів); ускладнення: МКХ10-АМ: М24.50 - Контрактура суглоба, множинні локалізації (обох кульшових та колінних суглобів); ускладнення: МКХ10-АМ: Z98.8 - Інший уточнений стан після хірургічного втручання (Пластика ПХЗ правого колінного суглобу 05.11.2014 р.). Лікарем-консультантом після консультації було надано рекомендації: Оперативне лікування кульшових та колінних суглобів.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 02.06.2025 після оперативного втручання лікарем-консультантом після консультації надано рекомендації: наколінники: - хондропротектори 2 рази в рік: діклотол - при болях 1 таб. 2 рази на добу; - фастумгель - місцево.
У травні 2025 року позивач з метою підвищення групи інвалідності звернувся до Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради та 22.05.2025 його направлено на оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу - 130/25/3497/В, дата прийняття рішення - 30.06.2025, номер рішення - 130/25/3497/Р) ОСОБА_1 встановлена третя (ІІІ) група інвалідності; безстроково; причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди (За рішенням ВЛК: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини). 
Позивач, вважаючи порушеними його права, а саме не встановлення другої групи інвалідності, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Закон України від 06.10.2005 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №2961-IV) відповідно до Конституції України визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.
Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV визначено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (далі - Положення №1338), визначає основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Згідно з пунктами 2 - 4 Положення №1338 експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я).
Перелік закладів охорони здоров`я комунальної форми власності визначається керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) та з обґрунтуванням надсилається на погодження до МОЗ.
Перелік закладів охорони здоров`я державної форми власності визначається МОЗ.
Перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи та входити до складу експертних команд, затверджується керівником закладу охорони здоров`я, та підлягає оновленню не менш як один раз на рік.
Експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”.
Експертні команди у своїй роботі керуються Конституцією України, Законом України “Про запобігання корупції”, іншими законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами.
Пунктом 6 Положення №1338 встановлено, що оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи; експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (далі - Порядок проведення оцінювання), визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).
Відповідно до пункту 40 Порядку проведення оцінювання за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства: ступеня обмеження життєдіяльності особи; потреби у продовженні тимчасової непрацездатності; інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують; ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики; потреби у постійному сторонньому догляді; потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації; обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації та/або медичних виробів; потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 “Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315); ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
Пунктом 53 Порядку проведення оцінювання визначено, що після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Витяг з прийнятого рішення та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності), також відображаються в електронній системі для лікаря, який направив, та за запитом особи можуть бути роздруковані та надані їй у паперовій формі.
Як встановив суд, оцінювання повсякденного функціонування особи відносно ОСОБА_1 проведено 30.06.2025 в очній формі, в закладі охорони здоров`я. Зауважень щодо проведення процедури оцінювання чи порушення прав позивача під час проведення огляду позовна заява не містить, а судом в межах розгляду цієї справи не встановлено.
Спірні правовідносини між сторонами фактично виникли внаслідок незгоди позивача з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи при Комунальному некомерційному підприємстві "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради №130/25/3497/Р від 30.06.2025 щодо встановлення третьої, а не другої групи інвалідності.
При цьому, позивач наполягає на тому, що під час розгляду його питання членами експертної команди не оцінено (не враховано) наявні в нього діагнози, тим самим, він не погоджується з висновком відповідача щодо відсутності підстав для встановлення йому другої групи інвалідності.
Суд зазначає, що фактично звернення позивача до суду з позовом направлено на вирішення питання щодо надання йому другої групи інвалідності.
Критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (далі - Критерії), згідно з пунктом 1 застосовуються для встановлення груп інвалідності.
Пунктом 8 Критерії встановлено, що підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов:
стійкі порушення функцій організму - хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування;
обмеження життєдіяльності - особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності;
необхідність вжиття заходів соціального захисту - особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
Відповідно до пункту 9 Критеріїв для осіб, що мають захворювання та стани, визначені в додатку, встановлюється інвалідність на підставі медичних записів, що підтверджують відповідне захворювання та стан.
Згідно з пунктом 10 Критеріїв особі, що визнається особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється одна з таких груп інвалідності: перша (I), яка поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особами з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді; друга (II); третя (III).
Третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами (пункт 11 Критеріїв).
Відповідно до пункту 12 Критеріїв друга група інвалідності встановлюється, якщо особа має виражений ступінь (2 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені порушення та їх комбінації, які в сукупності спричиняють виражене (2 ступінь) обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів "Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу" та "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності".
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
Вказані висновки Верховного Суду щодо неможливості суду приймати за медичну установу конкретне рішення щодо особи залишаються актуальними враховуючи також зміни в законодавстві, оскільки суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Суд зазначає, що у цій справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу другої групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу відповідної групи інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Разом з тим, твердження позивача фактично зводяться до зобов`язання суду надати оцінку його діагнозам як таким, наявність яких є підставою для встановлення йому другої групи інвалідності.
Також, суд враховує, що чинним нормативним регулюванням передбачено спеціальний адміністративний порядок перегляду рішень.
Пунктами 57 - 59 Порядку проведення оцінювання визначено, що рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником): у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи; в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
При цьому, відповідно до підпункту 5 пункту 8 Положення №1338 саме Центр оцінювання функціонального стану особи перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Суд зазначає, що на підставі встановлених фактичних обставин справи, досліджених доказів та їх відповідності джерелам права, не встановлені факти порушення відповідачем процедури здійснення огляду позивача експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Суду не надані докази, та судом не встановлені обставини, що експертна команда оцінювання відповідача під час огляду позивача не взяла до уваги чи не дослідила документи, які містились у медичній справі та які мають очевидні розбіжності із дослідженими документами експертною командою.
Крім того, суд звертає увагу, що матеріали адміністративної справи не містять доказів оскарження спірного рішення експертної команди в адміністративному порядку.
Отже, позивачем не доведено факту вчинення з боку відповідача порушення його прав, свобод та інтересів.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Комунальне некомерційне підприємство "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради (вул. Пілотська, 1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 02004717) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк