21.04.26
22-ц/812/734/26
Провадження № 22-ц/812/734/26 Суддя першої інстанції Селіщева Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 квітня 2026 року м. Миколаїв Справа № 752/6333/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця- ОСОБА_2 , на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Селіщевої Л.І., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальність «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 22 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі – ТОВ «Авентус Україна»), та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7711497 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до умов Кредитного договору товариство мало зобов`язання надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно з умовами Кредитного договору сума кредиту складає: 5 000 грн. Тип кредиту – кредит.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникала заборгованість, яка становить 18 200 грн.
23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») уклали Договір факторингу № 23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього.
Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу від 23 жовтня 2024 року № 23.10/24-Ф від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 700.00 грн.
20 січня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу від 20 січня 2025 року № 20/01/2025-01 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 22 700,00 грн.
Посилаючись на викладене, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 22 березня 2024 року у розмірі 18 200 грн, яка складається з: 5 000 грн – заборгованості за тілом позики; 13 200 грн – заборгованості за процентами від суми позики.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 22 березня 2024 року № 7711497, станом на день подачі позову, у розмірі – 18 200,00 грн, яка складається з наступного: 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 13 200 грн – заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір в розмірі 2 422.40 грн та 7 000 грн витрат на правову допомогу.
Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто.
Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця – ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та не мав можливості реалізувати права, передбачені статтями 43, 178 ЦПК України.
У зв`язку з відсутністю інформації про розгляд справи скаржник був позбавлений можливості подати відзив на позов, надати докази, заявити заперечення щодо підстав та розміру заборгованості, заявити клопотання про витребування доказів, заявити про застосування позовної давності (за наявності підстав). Такі обставини свідчать про розгляд справи без забезпечення процесуальної рівності сторін.
Суд першої інстанції не перевірив обставини проходження військової служби відповідачем та не вжив заходів для забезпечення реалізації ним права на судовий захист. За умов виконання військового обов`язку та дії воєнного стану розгляд справи без фактичної можливості участі відповідача порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності судового розгляду.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини проходження військової служби відповідачем, не перевірив наявність підстав для зупинення провадження та розглянув справу за його відсутності. 
Незастосування судом положень статті 251 ЦПК України призвело до розгляду справи без забезпечення відповідачу реальної можливості реалізувати право на судовий захист.
Крім того, повідомлення боржника про відступлення права вимоги є для того, щоб новий кредитор міг належним чином стягнути борг за договором факторингу. 
Відповідач жодних повідомлень про відступлення права вимоги не отримував, що є грубим порушенням норм статті 512 Цивільного кодексу України та фактично позбавляє позивача взагалі права на звернення до суду.
Від ТОВ «Юніт Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що доводи відповідача щодо недоведеності факту переходу права вимоги за кредитним договором та відсутності оплати за укладеними договорами факторингу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, так як позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог надано всі необхідні документи, які беззаперечно свідчать про законність та правомірність переходу права вимоги за Кредитним договором від 22 березня 2024 року № 7711497. 
Подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України.
Позивачем належно і достатньо доведений факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і в подальшому до ТОВ «Юніт Капітал».
Позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Оскільки, зазначена відповідачем адреса в апеляційній скарзі збігається, то твердження відповідача про неналежне повідомлення про розгляд справи є хибним. 
Більш того, у застосунку Дія українці також можуть отримувати сповіщення про призначені судові засідання, у яких вони є учасниками справи. 
Таким чином, відповідач мав можливість належним чином ознайомитись з матеріалами справи, а тому твердження про неналежне повідомлення про розгляд справи є необґрунтованим.
Позивач просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 22 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7711497 про надання споживчого кредиту.
Кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, зокрема, на умовах фінансового кредиту, встановлених ТОВ «Авентус Україна» та оприлюднених у вільному доступі на сайті https://creditplus.ua/documents. 
Відповідач самостійно обрав час для ознайомлення з цими правилами, після чого добровільно, без примусу чи тиску, висловив бажання отримати кошти. Для цього він зареєструвався на сайті, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані.
Після входу до особистого кабінету боржник продовжив реєстрацію, заповнивши поля електронної анкети для отримання кредиту. Перед подачею заявки він ще раз підтвердив бажані умови кредитування (суму, строк). У разі прийняття позитивного рішення Товариство зробило клієнту в його особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі електронного кредитного договору, яка містила всі істотні умови.
Водночас, підписуючи цей Кредитний договір, відповідач підтвердив, що перед його укладенням отримав повну та зрозумілу інформацію відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» та частини 1, 2 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», зокрема через паспорт споживчого кредиту та дані, розміщені на Веб-сайті. Він ознайомлений з умовами та Правилами ТОВ «Авентус Україна», повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується їх дотримуватися.
Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору товариство мало зобов`язання надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно з пунктом 1.3. Кредитного договору сума кредиту(загальний розмір) складає: 5 000,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу № 23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього.
Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу від 23 жовтня 2024 року № 23.10/24-Ф від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 700.00 грн.
20січня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу від 20 січня 2025 року № 20/01/2025-01 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 700,00 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з такого.
За правилом частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, у статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону «Про електрону комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону «Про електрону комерцію»).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону «Про електрону комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону «Про електрону комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документ(частина 12 статті 11 Закону «Про електрону комерцію»).
Стаття 12 Закону «Про електрону комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник у визначені кредитним договором строки свої зобов`язання по поверненню запозичених кредитних коштів та процентів за їх користування не виконав, на пропозицію кредитора щодо досудового урегулювання спору не відреагував, а тому заявлена позивачем заборгованість у визначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки судом правильно застосовано норми матеріального права, виходячи з умов укладеного сторонами кредитного договору № 7711497.
Матеріалами справи підтверджено, що 22 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 через інформаційно-комунікаційну систему товариства, яка є програмним комплексом, що включає Веб-сайт, особистий кабінет споживача, мобільний застосунок «CreditPlus» (який містить мобільні пристрої для завантаження на мобільні пристрої споживачами та операційну систему товариства), в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту № 7711497.
У відповідності до частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
На виконання зазначених вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С2923 для підписання договору від 22 березня 2024 року № 7711497, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким був підписаний договір та інші документи, які зазначені як складова цього договору.
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредитні кошти для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 5 000 грн; строк повернення кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка за кредитом 2.20% в день та застосовується в межах строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
У постанові Великої Палати ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 вказала, що відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Як встановлено матеріалами справи у визначений у кредитному договорі строки повернення кредиту та процентів ОСОБА_1 свій обов`язок не виконав, борг за кредитним договором не сплатив, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал». 
Аргументи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини 1, 2 та 5 статті 12 ЦПК України).
Матеріалами справи встановлено, що 25 квітня 2025 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому в ухвалі зазначено, що відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження надсилається копія позовної заяви з доданими до неї документами та роз`ясняється право відповідача подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені статтею 259 ЦПК України.
Частинами 1 - 3, 5 цієї статті визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться (частина 8 статті 259 ЦПК України).
Ухвала суду першої інстанції разом з відповідними документами була надіслана відповідачу 28 квітня 2025 року за адресою його реєстрації рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 02 червня 2025 року конверт повернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 186).
11 вересня 2025 року судом першої інстанції повторно зазначені документи було надіслано за адресою реєстрації відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 15 жовтня 2025 року конверт повернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 188).
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення направлених судом документів є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Отже, ОСОБА_1 за таких обставин вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, що переглядається. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з цих підстав не зупинив провадження у справі, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не був проінформований про зазначені обставини та докази, на підтвердження цих обставин в матеріалах справи відсутні.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що відповідач не був проінформований про зміну кредитора у договорі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. В цьому випадку виконання боржником свого обов`язку первинному кредиторові є належним виконанням.
У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій борг новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав в зобов`язанні.
Крім того, за умовами пункту 9.13 Договору № 7711497 відповідач погодився з тим, що у першого кредитора є право передавати іншій особі права кредитора за цим договором.
За такого, боржник, що не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншої особи, не втрачає обов`язок погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиторові і таке виконання є належним.
Оскільки з матеріалів справи убачається, що відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредиторові, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця- ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 21 квітня 2026 року.