ЄУН: 336/9133/25
Провадження №: 2/336/531/2026 
09.04.26
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Худіної О.О., 
за участю секретаря судового засідання Дорошенко К.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Парфенюк Л.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, 
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 з 2019 року по квітень 2021 року. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З квітня 2021 року відповідач жодного разу не бачив дитину, не проявляє відносно неї батьківської уваги та турботи, не приймає участі в її утриманні, не піклується про стан її здоров`я, не цікавиться її життям, не приймає участі в вихованні доньки, не проявляє відносно неї батьківської уваги та турботи, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, зазначені обставини підтверджується характеристикою малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складена Петрівським закладом дошкільної освіти №1 «РУДАНА» від 03.06.2025р. №01-06/63, з якої вбачається, що батько дитини не цікавиться успіхами та дошкільним життям ОСОБА_5 , також те що відповідач з квітня 2021 року не приймає участі в вихованні дитини буде підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків. 
Відповідачу відомо де позивач проживає разом з дитиною, але він жодного разу не приїздив, щоб побачити дитину, жодного разу не поздоровив її з днем народження, ніколи не зателефонував щоб узнати як росте дитина, як її здоров`я, тощо. 
Аліменти з відповідача стягнути відповідно до судового наказу №336/2634/2023, який видано 16.05.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, та який він в добровільному порядку не виконує. Відповідно до довідки про неотримання аліментів Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.06.2025 №83802/10, вбачається що позивач не отримує аліменти з ОСОБА_4 . 
Дитина до теперішнього часу ніде не зареєстрована, так як на її реєстрацію потрібна згода батька, яку він постійно обіцяє надати, але не здійснив для цього жодної дії. 
Позивачка піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готує до самостійного життя. 
У зв`язку з тим, що відповідач в порушення вимог ст. 150 та ст. 180 Сімейного Кодексу України з квітня 2021 року ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо виховання, розвитку та утримання дитини, не спілкується з дитиною, дитина взагалі не знає його як батька, позивач вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу було передано в провадження судді Худіної О.О.
Ухвалою судді від 22.09.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розглядати її в порядку загального позовного провадження, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 12.11.2025 підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. 
У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги на підставі доводів, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не надходило, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача у судовому засіданні вказувала, що відповідач не визнає позовні вимоги. В подальшому від представника надійшла заява про припинення її участі у справі. 
Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування у судовому засіданні підтримала позов, надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Вказала, що орган опіки та піклування передавав через матір запрошення відповідачу на засідання комісії, з метою з`ясування думки останнього, однак відповідач на виклик не прийшов, яких - небудь пояснень не надав, що вказує на його байдужість до всієї ситуації. 
У судовому засіданні у якості свідка опитано ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що позивача знає більше п`яти років. Вони товаришують. У позивача є дитина, яка постійно з нею проживає. За весь час знайомства, біологічного батька дитини, свідок не бачила. Дівчинка вважає своїм батьком іншого чоловіка, з яким проживає позивач. Вітчим виховує дитину як рідну, у них дуже дружна сім`я. Відповідача свідок ніколи не бачила. 
Заслухавши пояснення учасників провадження, свідка, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України (а.с.17).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).
ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.9).
05 березня 2024 року позивач обрала шлюб із ОСОБА_9 , прізвище після одруження позивача - ОСОБА_1 (а.с.10).
Відповідно до Довідки № 01-06/58 від 29.05.2025 наданої Директором Петрівського закладу дошкільної освіти № 1 «Рудана» - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є вихованкою Петрівського ЗДО № 1 «Рудана» групи «Калинка» з 01.08.2024 року по сьогоднішній день відвідує заклад (а.с. 12).
Згідно із характеристикою малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованки групи «Калинка» Петрівського ЗДО № 1 «Рудана» Петрівської селищної ради № 01-06/63 від 03.06.2025 наданої директором закладу І.Ситник: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахована до закладу дошкільної освіти з серпня 2024 року. Відвідування регулярне, відсутня лише з поважних причин. Дитина життєрадісна, весела, активна, із задоволенням відвідує дитячий садочок. Має чистий, охайний вигляд, одягнена відповідно до сезону та погоди, має достатню кількість іграшок, все необхідне з одягу та взуття. Дитина забезпечена всім канцелярським приладдям, необхідним для навчання та роботи на заняттях. За час відвідування ЗДО спостерігається динаміка в розвитку. Дитина працює на заняттях, позитивно сприймає новий матеріал, іноді потребує допомоги з боку дорослого, але включається у всі режимні моменти. Володіє навичками та засобами самообслуговування. ОСОБА_5 виховується у повній сім`ї, де питанням всебічного розвитку займається мама та вітчим. Мама, ОСОБА_1 , постійно цікавиться успіхами доньки, труднощами у навчанні, емоційним станом. Адекватно реагує на зауваження та поради. За час відвідування дошкільного закладу рідний тато не з`являвся, не цікавився успіхами та дошкільним життям ОСОБА_5 , не приводив до садочка та не забирав. Участі у житті групи не приймав (а.с.11). 
Відповідно до Довідки про неотримання аліментів № 83802/10 від 13.06.2025 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримує аліменти від ОСОБА_4 за період з 01.03.2023 по 01.05.2025 р.р. згідно судового наказу № 336/2634/23, який видано 16.05.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.03.2023 і до повноліття дитини, що перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) (а.с.13).
Згідно Довідки № 712 від 02.06.2025 виданої Петрівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (чоловік) та (донька) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 зареєстрована за вищевказаною адресою, реєстрація місця проживання малолітньої ОСОБА_5 відсутня (а.с.14-15). 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має Декларацію із сімейним лікарем, законним представником пацієнта є ОСОБА_1 (а.с.16). 
Крім того, до матеріалів справи доданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органом опіки та піклування, розглянувши матеріали про позбавлення батьківських прав та надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено наступне.
Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Петрівської селищної ради від 18.11.2025 встановлено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Дитина забезпечена всім необхідним.
Відповідно до інформації служби у справах дітей Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 19.11.2025 № 10-14/193/1 встановлено, що малолітня дівчинка вважає своїм батьком вітчима, ОСОБА_9 .
Відповідно до довідки Петрівського закладу дошкільної освіти Петрівського закладу дошкільної освіти № 1 «Рудана» від 29.05.2025 № 01-06/58 встановлено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1. є вихованкою закладу.
Відповідно до характеристики малолітньої ОСОБА_5 виданої закладом дошкільної освіти встановлено, що всіма питаннями займається матір дитини та вітчим. Рідний тато дитини до закладу не з`являється, дитиною не цікавиться
Відповідно до довідки про неотримання аліментів виданої Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі ПМУЮ (м. Одеса) від 13.06.2025, встановлено, що ОСОБА_1 не отримує аліменти від ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини. 
Відповідно до довідки Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 02.06.2025 № 712 встановлено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., не має реєстрації місця проживання.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
14.11.2025 спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_4 . Зі слів матері, ОСОБА_4 встановлено, що її син за вказаною адресою зареєстрований, але не мешкає близька чотирьох років. Його адреси не знає, спілкуються дуже рідко, вона з онукою також не спілкується.
Враховуючи матеріали справи, модна зробити висновок, що батько дитини не намагається боротися за своє право бути батьком, брати участь у вихованні, спілкуванні з донькою, ігнорує можливість змінити ставлення до виховання дитини.
Ухиляння від виховання своєї дитини - це свідома та навмисна відсутність турботи, відповідальності та ігнорування потреб дитини.
Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 17.12.2025 протокол № 48, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з донечкою, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини. 
Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 гривень 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 . 
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, код ЄДРПОУ 37573885, юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34. 

Суддя О.О. Худіна