Справа № 686/36247/25
Провадження № 1-кп/686/667/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025243000003233 від 24 жовтня 2025 року, щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Летичів Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 05.11.2013 Летичівським РС УДМС України в Хмельницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, 

встановив: 

ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, всупереч вимог ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», перебуваючи по вул. Шевченка в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою збуту незаконно придбав та зберігав при собі два пакети із кристалічною речовиною, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, в особливо великому розмірі масою 1336,1471 г, до 08 год. 10 хв. 24 жовтня 2025 року – моменту її виявлення та подальшого вилучення працівниками поліції того ж дня в період часу з 11 год. 27 хв. до 11 год. 45 хв. в ході затримання ОСОБА_5 , яке проводилось на відкритій ділянці місцевості, що по вул. Шевченка, 25 в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області. 
Відповідно до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (таблиця І список № 2), PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. 
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, маса 1336,1471 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP становить особливо великий розмір. 
За незаконні придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 307 КК України. 

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який показав, що дійсно він, усвідомлюючи незаконність вільного обігу психотропних речовин, 22 чи 23 жовтня 2025 року за допомогою належного йому телефону через мобільний застосунок «Telegram» замовив психотропну речовину PVP, яку за переданими продавцем координатами в двох пакетах забрав в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, після чого через невеликий проміжок часу був виявлений працівниками поліції, яким зізнався про наявність у нього психотропної речовини, яка в подальшому була вилучена слідчим, а він затриманий. Також вказав про періодичне вживання ним раніше наркотичного засобу «канабісу», психотропної речовини «амфетамін» та перебування на метадоновій програмі (проходження лікування препаратом замісної підтримуючої терапії). 
Факт виявлення обвинуваченого ОСОБА_5 близько 08 год. 24 жовтня 2025 року в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, а також його зізнання щодо наявності у нього психотропної речовини підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 – працівники ВнП № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області. 
Свідок ОСОБА_8 , показала, що знає про вживання чоловіком – обвинуваченим ОСОБА_5 наркотичних засобів та перебування на метадоновій програмі, при цьому, що саме він вживав, в якій кількості та де брав їй не відомо. Також свідок вказала, що сім`я проживає за рахунок її заробітної плати та допомоги батьків, а обвинувачений займався музикою та криптовалютою, кошти витрачав, зокрема, на музику. 
Факт затримання ОСОБА_5 24 жовтня 2025 року близько 08 год. 10 хв. по вул. Шевченка, 25 в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, вилучення у нього мобільного телефону марки «Google» моделі «Pixel 8», а також в належному йому автомобілі двох пакетів із кристалічною речовиною підтверджується даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколу обшуку від 24.10.2025, відеозаписів з нагрудних реєстраторів (бодікамер) працівників поліції та відомостями протоколу їх огляду. 
Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.10.2025 зафіксовано місце – відкриту ділянку місцевості в с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, де обвинувачений  ОСОБА_5 забрав замовлену ним психотропну речовину. 
За даними висновку експерта № СЕ-19/123-25/15798-НЗПРАП від 24.10.2025 вилучена під час затримання  ОСОБА_5  речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, масою 1336,1471 г. 
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/123-25/16592-КТ від 02.12.2025 у пам`яті вилученого в обвинуваченого мобільного телефону «Pixel 8» виявлено інформацію щодо обміну повідомленнями за допомогою мобільних застосунків, в тому числі «Telegram». 
Встановлені судом обставини підтверджуються також речовими доказами: вилученими психотропною речовиною (предметом злочину); мобільним телефоном (засобом вчинення злочину); оптичними дисками з відеозаписами, на яких зафіксовані обставини вилучення в обвинуваченого психотропної речовини. 
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість  ОСОБА_5  у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом. 

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він замовив та мав намір отримати лише 20 г психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту, суд відхиляє, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом доказами, зокрема даними протоколу обшуку та висновку експерта про вилучення в ОСОБА_5 психотропної речовини в особливо великому розмірі масою 1336,1471 г, яка значно перевищує вказану обвинуваченим, а твердження останнього про намір повернути продавцю решту від фактично придбаної, для чого він зробив відповідне фото, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнення відповідальності, позаяк воно жодними достовірними доказами не підтверджено та спростовується відомостями протоколу огляду від 09 грудня 2025 року інформації, виявленої у належному обвинуваченому мобільному телефоні. 
Не змінює висновку суду про наявність в обвинуваченого мети збуту факт вживання ним наркотичних засобів та психотропної речовини. Разом з цим, останній показав, що раніше вживав психотропну речовину «амфетамін», а на програмі замісної підтримуючої терапії препарат «матедон», тоді як у вилучених у нього пакунках виявлено іншу психотропну речовину – PVP, при цьому в особливо великому розмірі. Показання ж ОСОБА_5 про початок вживання ним психотропної речовини PVP з метою позбавлення залежності від препарату «метадонової» програми, з огляду на його ж твердження про намір позбутися наркотичної залежності та позитивний результат цієї програми, що узгоджується із наданим захисником повідомленням філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Хмельницькій області № 48-ХМ від 10.02.2026 про припинення участі ОСОБА_5 в програмі ЗПТ за власним бажанням, суд також визнає неправдивими і даними з метою уникнення відповідальності за фактично вчинене. 
Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_5 згідно з пред`явленим обвинуваченням в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26 квітня 2002 року № 4, з яких слідує, що про умисел на збут психотропних речовин може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але зберігає їх; тощо. 
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу і мети обвинуваченого ОСОБА_5 при вчиненні злочину, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин вчинених діянь та враховує зокрема: кількість психотропної речовини, яку останній придбав та зберігав; особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, показав про вживання інших, окрім PVP, психотропних речовин (зокрема амфетамін), неправдивість його показань щодо замовлення значно меншої кількості психотропної речовини, ніж фактично вилучена, а також показання свідка ОСОБА_8 – дружини обвинуваченого, про незначні доходи сім`ї, і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_5 умислу на придбання та зберігання психотропної речовини в особливо великому розмірі саме з метою збуту, при цьому з корисливого мотиву. 
Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, свідків, даними протоколу обшуку, висновку експерта, речовими доказами, які в своїй сукупності на переконання суду беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_5 на придбання і зберігання психотропної речовини з метою збуту. 
Що ж стосується тверджень сторони захисту про зворотне (про відсутність у ОСОБА_5 мети збуту психотропної речовини), то вони, з огляду на вищенаведене, є необґрунтованими та безпідставними, а тому суд їх відхиляє. 
Разом з тим, суд виключає із обвинувачення ОСОБА_5 обставини щодо його наміру незаконно збувати придбану психотропну речовину саме методом розкладання «закладок», оскільки належних, допустимих і достовірних доказів на їх підтвердження стороною обвинувачення суду не надано, а також визнає недопустимим доказом дані відеозаписів та протоколу огляду документів від 01.11.2025 в частині пояснень ОСОБА_5 після його фактичного затримання про намір збуту психотропної речовини вищевказаним методом, враховуючи положення ст.ст. 23, 87 КПК України щодо безпосередності дослідження судом показань учасників кримінального провадження та отримання таких пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань, не відповідати на запитання та надалі була визнана обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. 
Крім того, суд визнає недостовірними доказами дані протоколу обшуку від 24.10.2025 за місцем проживання обвинуваченого – в будинку АДРЕСА_1 , та вилучені під час проведення цієї слідчої дії речові докази – ізоляційні стрічки і зіп-пакети, позаяк їх використання, або ж намір використання обвинуваченим для збуту психотропних речовин не підтверджений. 

За змістом ст.ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці I "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, на території України забороняється, за винятком діяльності з обігу таких психотропних речовин у цілях, на підставах і з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом. Обіг психотропних речовин, включених до списку № 2 таблиці I Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону. Зберігання психотропних речовин у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
Відповідно до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (таблиця І список № 2), PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. 
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, маса 1336,1471 г (15,0 г і більше) особливо небезпечної психотропної речовини - PVP становить особливо великий розмір. 
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в незаконних придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 893 від 28.11.2025 ОСОБА_5 на період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення усвідомлював свої дії та міг керувати ними, у теперішній час будь-яким психічним захворюванням, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждає. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. 
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_5 осудним і відповідальним за вчинене. 

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд враховує, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину, що визнає обставиною, яка пом`якшує йому покарання. Обставин, які б обтяжували покарання, не встановлено. 
Він є особою не судимою, одружений, офіційно не працевлаштований, окрім скоєного характеризується задовільно, вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним обігом психотропних речовин в особливо великому розмірі, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку, своєї вини фактично не визнав та у скоєному не розкаявся, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність. 
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, позицію прокурора, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити за ч. 3 ст. 307 КК України основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції у мінімальному розмірі та додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, крім житла, враховуючи, що злочин вчинено з корисливого мотиву (ст. 59 КК України).
На переконання суду таке покарання в цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів. 
Підстав для призначення ОСОБА_5 на підставі ст. 69 КК України більш м`якого покарання та застосування положень ст. 75 КК України, а саме звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, про що заявив захисник, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який своєї вини фактично не визнав та у скоєному не розкаявся, та положення вказаних норм кримінального закону, немає. Така обставина, як наявність в обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, вже існувала на момент вчинення ним протиправного діяння, однак не вплинула і не забезпечила його належної поведінки, не слугувала стримуючим фактором під час вчинення особливо тяжкого злочину. 
Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами. 
У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». 
З огляду на вищенаведене, а також як необґрунтовану суд відхиляє позицію прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі ближче до максимального розміру. 
Оскільки  ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально на тривалий термін, офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 24.10.2025 (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 6239 грн. 80 коп. у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються. 
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: психотропну речовину – знищити; мобільний телефон марки «Google» моделі «Pixel 8», який був засобом вчинення злочину (придбання психотропної речовини), – конфіскувати; грошові кошти купюрою номіналом 500 грн. серії АК № 3060342 та автомобіль марки «DODGE» моделі «Caliber», д.н.з. НОМЕР_3 , які не мають відношення до пред`явленого обвинувачення, – повернути  ОСОБА_5 ; ізоляційну стрічку у кількості 71 шт. та зіп-пакети у кількості 27 шт., які також не мають відношення до пред`явленого обвинувачення, – повернути особі, в якої вони фактично були вилучені, – ОСОБА_8 ; оптичні диски з відеозаписами – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
В порядку ст. 174 КПК України накладений ухвалами слідчого судді від 27 жовтня 2025 року (справа № 686/30799/25) на речові докази з метою забезпечення їх збереження – вищевказані мобільний телефон, автомобіль, ізоляційні стрічки та зіп-пакети – арешт, у якому відпала потреба, – слід скасувати. 
Враховуючи висновок суду щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, крім житла, тому слід також скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 08 грудня 2025 року (справа № 686/30799/25) на житловий будинок загально площею 37 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, 

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла. 
Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу. 
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 24.10.2025 до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній – тримання під вартою. 
Речові докази: психотропну речовину (квитанція № 4091) – знищити; мобільний телефон марки «Google» моделі «Pixel 8» (квитанція № 870) – конфіскувати; грошові кошти купюрою номіналом 500 грн. серії АК № 3060342 (квитанція № 4122), автомобіль марки «DODGE» моделі «Caliber», д.н.з. НОМЕР_3 (акт прийому - передачі транспортного засобу від 24.10.2025), – повернути  ОСОБА_5 ; ізоляційну стрічку у кількості 71 шт. та зіп-пакети у кількості 27 шт. (квитанція № 799), – повернути ОСОБА_8 ; оптичні диски з відеозаписами – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 27 жовтня 2025 року (справа № 686/30799/25) на речові докази – вищевказані мобільний телефон, автомобіль, ізоляційні стрічки та зіп-пакети, а також ухвалою слідчого судді від 08 грудня 2025 року (справа № 686/30799/25) на житловий будинок загально площею 37 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , – скасувати. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 6239 грн. 80 коп. процесуальних витрат. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: