ЄУН 387/1402/25
Номер провадження по справі 2/387/57/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Солоненко Т. В.
із секретарем судового засідання     Косюг І.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 02.09.2026 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 20146,37 грн за кредитним договором №888781, укладеним 19.05.2019.
Свій позов ТОВ "Він Фінанс" обґрунтовує тим, що 19.05.2019 між ТОВ " Авентус Україна" та відповідачкою укладено договір №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, у формі електронного документу, з використанням електронного підпису. За умовами договору первісний кредитор зобов`язався надати відповідачці кредит у сумі 4500,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом. 12.04.2018 ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК Довіра та Гарантія" уклали договір факторингу № 1, відповідно до якого ТОВ "ФК Довіра та Гарантія " набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором. Протоколом №1706 загальних зборів учасників ТОВ "Довіра та Гарантія" від 25.07.2024 назву змінено на ТОВ "Він Фінанс". Однак відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому станом на дату звернення до суду заборгованість перед позивачем становить 20737,09 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного розгляду не заперечує.
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R 067069524319. 
В заяві, що подана до канцелярії суду 13.11.2025, відповідачка Захарова просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що тіло кредиту визнає та згодна погасити, а нараховані відсотки та пеню вважає завищеними та необґрунтованими. Просить зменшити суму витрат на правничу допомогу, оскільки вона є завищеною. Також просить суд застосувати строк позовної давності. 
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 22.09.2025, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 13.11.2025.
За наслідками судового засідання 13.11.2025 розгляд справи відкладено на 08.12.2025, про що 13.11.2025 судом постановлено відповідну ухвалу, якою, серед іншого,  зобов`язано позивача ТОВ "Він Фінанс" надати детальний розрахунок заборгованості по основній сумі кредиту та відсотках за договором позики №888781від19.05.2019, сумі інфляційних втрат та 3% річних .
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
18.12.2025 представник позивача Бугера С.Ю., через систему ЄСІТС "Електронний суд", подала заяву на усунення недоліків позовної заяви разом із уточненою позовною заявою, якою фактично зменшено розмір заборгованості та заявлено до стягнення з відповідачки заборгованість в розмірі 20146,37 грн. 
Ухвалою суду від 19.12.2025 продовжено розгляд справи та призначено судове засідання на 16.02.2026.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Протоколом №1706 загальних зборів учасників ТОВ "Довіра та Гарантія" від 25.07.2024 змінено назву товариства на ТОВ "Він Фінанс".
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.07.2024, ТОВ "Він Фінас" зареєстроване як юридична особа 21.05.2013, види економічної діяльності:82.91 надання інших фінансових послуг (основний) (а.с.10).
Судом встановлено, що 19.05.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір №888781 про надання фінансового кредиту, відповідно до пункту 1.1 якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.1.2. договору позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.3.1 знижена процентна ставка становить 1,71% від суми позики за кожен день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. Згідно п.1.3.2. договору стандартна процента ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). Пунктом 1.7 договору після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, товариство має право , але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Згідно п. 1.5 договору кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта. Відповідно до п.4.3.-4.5 договору у випадку повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою протягом 3 днів, після закінчення строку користування позикою, пеня та/або штраф за несвоєчасне виконання клієнтом зобов`язань за договором не нараховується. У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 54,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором ,і становить 2250,00 грн.
Як свідчить графік розрахунків до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту №888781 від 19.05.2019, який є додатком № 1 до договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: дата повернення кредиту та сплати нарахуваних процентів не пізніше 18.06.2019, сума кредиту 4500,00 грн, сума нарахованих процентів 2308,50 грн, разом до оплати 6808,50 грн. 
Також позивачем надано довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 ..
З інформаційної довідки ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" вих №5607-ВП від 22.05.2025, встановлено, що ТОВ ФК " Вей Фор Пей " повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ "Авентус Україна" ВП-200417-1 від 20.04.2017, була проведена успішна транзакція сума 4500,00 грн, 19.05.2019, маска карки НОМЕР_1 , код авторизації 133136, номер транзакції в системи WayForPay- creditplus-2149619.
У листі ТОВ "Авентус Україна" вих №4844/25-Е від 22.05.2025 , з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні картки клієнтів онлайн кредитів, повідомлено: номер договору 888781, transaction code - creditplus-2149619 ОСОБА_1 ..
Отже, ТОВ "Авентус Україна" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на обумовлену суму.
Згідно розрахунку заборгованості складеного ТОВ "Авентус Україна", номер кредитного договору 888781, дата укладення кредитного договору 19.05.2019, сума боргу за тілом кредиту 4500,00 грн, сума боргу за відсотками 2430,00 грн, сума боргу за пенею та штрафами 2160,00 грн,сума загальної заборгованості 15813, 00 грн. (а.с.15).
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) складеного ТОВ "Авентус Україна" (договір та дата укладення №888781 від 19.05.2019, позичальник ОСОБА_1 ), за період з 19.05.2019 по 12.09.2019 наявна заборгованість за основним боргом 4500,00 грн, проценти стандартні 9153,00 грн, штраф 2160,00 грн. 
Також судом встановлено, що 12.04.2018 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір факторингу №1, відповідно до умов якого право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку за кредитними договорами, що укладені між ТОВ "Авентус Україна" та боржниками.
Відповідно до копії реєстру прав вимог №25 від 12.09.2019 до договору факторингу №1 від 12.04.2018, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №888781, загальна сума заборгованості становить 6930,00 грн, з яких: 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2430,00 грн заборгованість по процентам (а.с. 11-12).
За порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за період прострочення з 19.06.2019 по 23.02.2022 у сумі 1273,70 грн та інфляційні втрати за період прострочення з липня 2019 року по лютий 2022 року у розмірі 3059,67 грн на суму боргу 15813,00 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 19.05.2019 між відповідачкою та ТОВ "Авентус Україна" в електронній формі укладено договір №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту з дотриманням наведених норм законодавства, відповідачка була ознайомлена з усіма його істотними умовами та прийняла їх.
В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 кредитного договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За вимогами ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відтак, оскільки відповідачка взяла на себе певні зобов`язання, належним чином в установлений договором строк не виконала, за розрахунком позивача, на час звернення до суду, за нею рахується заборгованість за кредитним договором №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 19.05.2019, а саме: заборгованість по тілу кредиту 4500,00 грн, заборгованість по відсотках 2430,00 грн, заборгованість по штрафам 2160,00 грн.
Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "Він Фінанс" посилалося на те, що товариство набуло права вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу №1 від 12.04.2018.
Згідно з ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно зі ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З урахуванням наведеного, з огляду на невиконання відповідачкою зобов`язань за договором №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 19.05.2019, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4500,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 2430,00 грн. (4500х1,8%х30 = 2430,00 грн).
Доказів, що відбулася пролонгація строку кредитування суду не надано.
Поряд з цим, суд вважає, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідачки пені та штрафу в розмірі 2160,00 грн., виходячи з такого.
Умовами договору №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 19.05.2019, а саме п. 4.4-4.5 визначено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 54,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором і становить 2250,00 грн.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В той же час, пунктом 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ( який почав діяти з 04.07.2020) передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин, який надалі неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та був відмінений 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023.
Тобто, законодавець визначив, що на період дії карантину, а саме з 12.03.2020 по 30.06.2023 позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, востаннє до 03.02.2026.
Відтак, нарахування пені в період дії воєнного стану в Україні суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
З огляду на вищевказані норми законодавства, відповідачка, як позичальник, була звільнена від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу/пені. Тому нарахування неустойки (штрафу/пені) за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання у період з 12.03.2020 по теперішній час є незаконним.
Слід зауважити, що згідно розрахунку ТОВ «Авентус Україна» відповідачці нараховувались штраф та пеня, однак згідно копії реєстру прав вимог від 12.09.2019 ТОВ «Довіра та гарантія» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 888781, а саме за тілом кредиту у розмірі 4500,00 грн та за відсотками у розмірі 2430,00 грн, а оскільки позивач до матеріалів справи не долучає розрахунок штрафув/пені, суд позбавлений можливості визначити період , порядок та механізм їх нарахування.
Відтак, суд не знаходить правових підстав для стягнення із відповідачки на користь позивача штрафу/пені, а тому вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.
З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4500,00 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 2430,00 грн.
Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
За вимогами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на порушення відповідачкою зобов`язань по поверненню суми позики та сплати відсотків, позивач правомірно заявляє до стягнення три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми.
Дослідивши розрахунок позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останній проводить нарахування на загальну суму боргу в розмірі 15813,00 грн, включаючи до даної суми і штрафні санкції, які судом визнані необґрунтованими. За наведеного, суд вважає розрахунок позивача необґрунтованим, тому відхиляє його.
Здійснивши власний розрахунок 3 % річних у межах визначеного позивачем періоду прострочення, з 19.06.2019 по 23.02.2022, з суми боргу 6930,00 грн судом отримано 551,36 грн. 3% річних. Розрахунок було здійснено за формулою - сума санкції = сума заборгованості х 3% річних х кількість днів прострочки /365 /100. Відтак, вимога про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу підлягає до задоволення частково, в розмірі 551,36 грн.
Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат у межах визначеного позивачем періоду прострочення, за період з липня 2019 року по лютий 2022 року, з суми боргу 6930,00 грн судом отримано 1340,89 грн . Розрахунок було здійснено за формулою - сума інфляції розраховується за формулою:[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Відтак, вимога про стягнення інфляційних втрат від простроченої суми боргу підлягає до задоволення частково, в розмірі 1340,89 грн.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови вказаного договору, не повернула отримані в борг грошові кошти та не сплатила проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права, а отже і наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки тіла кредиту в розмірі 4500,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 2430,00 грн., суми інфляційних втрат від суми боргу за період з 19.06.2019 по 23.02.2022 у розмірі 1340,89 грн. та 3% річних за період з 19.06.2019 по 23.02.2022 у розмірі 551,36 грн.
Що стосується заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, то суд виходить з наступного.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.
Між сторонами укладено кредитний договір у формі оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки за зразком, розробленим банком.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
У договорі №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту укладеного 19.05.2019 відсутнє посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності. Відсутній і окремий договір про збільшення строку позовної давності.
У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як вбачається зі змісту договору №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту укладеного 19.05.2019 , дата погашення кредиту18.06.2019.
Таким чином, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до договорі №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту укладеного 19.05.2019 , то строк давності починає обчислюватись з 18.06.2019. Тобто, загальний строк давності, три роки спливає 18.06.2022.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду02.09.2025.
При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Відповідно до Закону України №4434 "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" перебіг позовної давності поновлено з 4 вересня 2025 року. 
З огляду на зазначене, позивачем не пропущено строк позовної давності, а відтак, суд відхиляє доводи відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір №33 про надання правничої допомоги від 22.03.2024 укладений між ТОВ "ФК Довіра та Гарантія" та адвокатським бюро «Анастасія Міньковської»; додаткову угоду до договору №33 про надання правничої допомоги від 22.03.2024; детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 12.08.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10.
Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 12.08.2025, адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надано наступні послуги: підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості 5000, 00 грн.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
13.11.2025 відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій просила зменшити суму витрат на правофесійну правничу допомогу, посилаючись на її завищеність. 
Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши надані представником позивача докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на складність справи, враховуючи вимоги розумності і справедливості та подання письмових заперечень відповідачки, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником позивача витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачки у розмірі 1751,63 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наведеного, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1060,79 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 207, 526, 530, 625, 1046, 1050, 1054, 1077, 1081 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" заборгованість за договором №888781 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту укладеного 19.05.2019 у сумі 8822 гривні 25 копійок (вісім тисяч вісімсот двадцять дві гривні 25 копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4500,00 грн; заборгованість за відсотками - 2430,00 грн; сума інфляційних втрат від суми боргу за період з 19.06.2019 по 23.02.2022 - 1340,89 грн., 3% річних за період з 19.06.2019 по 23.02.2022 - 551,36 грн;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 1060 гривень 79 копійок (одна тисяча шістдесят гривень 79 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 1751 гривень 63 копійки (одна тисяча сімсот п`ятдесят одну гривню 63 копійки).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
В порядку п.4. ч.5ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс"( 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 38750239);
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Таїсія СОЛОНЕНКО