ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2182/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000072/2 від 13.11.2024 року та картки відмови №UA102020/2024/000119 від 13.11.2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність спірних рішень, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про заниження декларантом митної вартості. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2182/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, що під час митного оформлення встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів. Звертав увагу на те, що у ході проведення консультацій декларант на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджували б числове значення визначеної ним митної вартості товарів, а тому митним органом самостійно визначена митна вартість товарів за резервним методом.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Судом встановлено, що 03.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" (Покупець) та RAJHANS TEXTILE TRADING FZCO (Продавець) укладений контракт №RJNTR20240703.
Згідно статті 1 Контракту за цим договором Продавець зобов`язується поставити Покупцеві товари в асортименті (далі – "Товар"), а Покупець зобов`язується оплатити Товар відповідно умов цього договору. 
Відповідно до статті 2 Контракту встановлено, що загальна кількість і асортимент Товару, що поставляється, складається з партій, кількість яких визначається в комерційному рахунку на кожну поставку.
Згідно статті 3 Контракту поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.
Статтею 4 Контракту визначено, що ціна за одиницю Товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума договору визначається загальною кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів - долар США.
У відповідності до абз. 2 статті 5 Контракту сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця.
15.08.2024 року між ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД" та RAJHANS TEXTILE TRADING FZCO укладено Додаткову угоду до Контракту, якою доповнено статтю 3 Контракту наступним абзацем: "Вантажовідправником по даному контракту окрім Постачальника може бути: SHENZHEN WENSHENG INTERNATIONALTRADING CO LTD". 
12.11.2024 року ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД" подано до митниці електронну митну декларацію №24UA102020006568U5 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.
За митною декларацією від 12.11.2024 року №24UA102020006568U5 до митного оформлення було заявлено наступні товари:
- товар №1 за кодом 6006320090 згідно з УКТЗЕД "Трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбована в різні кольори. При виробництві тканини еластомірні і гумові нитки не використовувалися. Пропитки, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігаються неозброєним оком, відсутні. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5) см, загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами 145 (+/-5) см. Поверхнева щільність складає 340 (+/-10) г/м2. Polyesterknittedpilefabric (100% polyester) – 11 712 м. Виробник ZHEJIANG FANTASY INTERNATIONAL TRADE CO., LTD. Торговельна марка немає даних. Країна виробництва CN;
- товар №2 за кодом 5903209090 згідно з УКТЗЕД "Текстильний матеріал комбінований, який складається з тканини, з однієї поверхні якого є поліуретанове покриття. Виготовлена з синтетичних комплексних поліефірних ниток на 100%. Загальна максимальна і мінімальна ширина – 150 (+/-5) см, загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами – 145 (+/-5) см. Поверхнева щільність складає 470 (+/-10) г/м2: Artificialleather – 1 066 м. Виробник ZHEJIANG FANTASY INTERNATIONAL TRADE CO., LTD. Торговельна марка немає даних. Країна виробництва CN.
На підтвердження заявленої в митній декларації інформації щодо митної вартості товару в розмірі 13470, 62 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: 1. Пакувальний лист (Packing list) № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року; 2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року; 3. Коносамент (Bill of lading) № HBLMEDUXC420478 від 15.08.2024 року; 4. Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1506 від 07.11.2024 року; 5. Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року; 6. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду, крім передбаченого описом позиції "1701") від 11.11.2024 року; 7. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-38/11-2024 від 11.11.2024 року; 8. Розрахунок ціни (калькуляція) № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року (з перекладом); 9. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RJNTR20240703 від 03.07.2024 року; 10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.08.2024 року; 11. Акт зважування №428493 від 11.11.2024 року; 12. Видаткова накладна № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року (з перекладом); 13. Відвантажувальна специфікація № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року (з перекладом); 14. Комерційна пропозиція №RAJHANS20240701 від 01.07.2024 року (з перекладом); 15. Лист №1124/1 від 07.11.2024 року з інформацією від ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД", що вантаж не підлягає процедурі ліцензування під час імпорту; 16. Лист №1124/2 від 07.11.2024 року з інформацією від ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД", що страховка не здійснювалася; 17. Лист №TTZOTL240808-1 від 08.08.2024 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 18. Лист №TTZOTL240808-2 від 08.08.2024 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 19. Лист №TTZOTL240808-3 від 08.08.2024 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 20. Лист №TTZOTL240808-4 від 08.08.2024 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 21. Лист №TTZOTL240808-5 від 08.08.2024 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб не було отримано (з перекладом); 22. Прайс - лист №RAJHANS240719/1 від 17.07.2024 року (з перекладом); 23. Якісний опис № TTZOTL240808 від 08.08.2024 року (з перекладом).
13.11.2024 року Чернігівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000072/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102020/2024/000119.
Не погодившись із зазначеними рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. 
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України). 
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.. 
А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів. 
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
У ході митного оформлення у спірних відносинах відповідач визначив наступні причини здійснення коригування митної вартості товарів: 1. В інвойсі від 08.08.2024 року № TTZOTL240808 в наявності печатка фірми ТОВ "ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС"; дана фірма зазначена в акті митного огляду поста "Одеса- порт" від 11.11.20204 року, як особи, яка була присутня під час здійснення митного огляду; взаємозв`язок ТОВ "ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС" з продавцем та/або отримувачем товару невідомий; 2. В коносаменті від 15.08.2024 року № HBLMEDUXC420478 відсутня інформація щодо компанії, яка здійснювала перевезення товару та відсутня інформація щодо відповідального суб`єкта за фрахт даного товару; коносамент не містить реквізитів компанії та печатки; 3. Згідно статті 5 Контракту від 03.07.2024 року сторони домовилися, що оплата за товар здійснюється на умовах відстрочки платежу, також можлива 100% передплата. В інвойсі від 08.08.2024 року № TTZOTL240808 відсутні умови оплати коштів за товар; банківські платіжні документи щодо товару до митного оформлення не надані; 4. До митного оформлення не надано митну декларацію країни відправлення; 5. До митного оформлення надано надані калькуляція та прайс - лист продавця товару, який не є її виробником; 6. У висновку експерта від 11.11.2024 року № 20-38/11-2024 використані дані сайтів з товарами, які неможливо ідентифікувати з оцінюваними, так як невідомі характеристики наданих до звіту цінових пропозицій на ці товари; наведені ціни не включають транспорту складову та вартість супутніх послуг, пов`язаних з перевезенням товарів. 
Оцінюючи повідомлені митним органом обставини, суд виходить з такого. 
Згідно статті 3 Контракту поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.
До митного оформлення позивач надав інвойс від 08.08.2024 року № TTZOTL240808, в якому узгоджені умови поставки товару CPT Kharkiv, Ukraine. 
За змістом Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати базис поставки CPT (англ. Carriage Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (…назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. 
Таким чином, згідно із узгодженими сторонами контракту умовами поставки, обов`язки продавця (постачальника) вважаються виконаними після надання товару перевізнику та сплати вартості доставки товару до пункту призначення (м. Харків, Україна). 
Умови поставки товару узгоджені сторонами в інвойсі, що відповідає приписам статті 3 контракту. 
Листами продавця від 08.08.2024 року повідомлено, що поставлений товар не підлягав ліцензуванню, страхування вантажу не здійснювалось, посередницькі послуги не залучалися, вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару. 
Суд зауважує, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Відповідно до правил Інкотермс-2010 за умовами поставки СРТ саме продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту. 
Верховний Суд у постановах від 09.05.2025 у справі №160/11936/24 та від 20.02.2025 у справі №160/33340/23 зазначив, що погоджуючи саме обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт та/або транспортні витрати до узгодженого пункту призначення.
З урахуванням наведеного вище, припущення відповідача щодо ймовірності понесення позивачем додаткових витрат, пов`язаних з доставкою товару, суперечать фактичним обставинам справи, не підтверджені документально, а тому не визнаються судом в якості належного обґрунтування правомірності ухвалення рішень про необхідність коригування митної вартості товарів. 
Суд визнає безпідставними доводи митного органу щодо надання позивачем коносаменту від 15.08.2024 року № HBLMEDUXC420478 із недоліками його заповнення в якості обгрунтування спірного рішення, оскільки, як встановлено вище, вартість доставки товару до пункту призначення м. Харків, Україна включено в ціну товару, а відповідні витрати поніс продавець. 
Щодо не надання позивачем митної декларації країни - відправника товару (Китай) суд враховує, що частиною другою статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.
Суд також враховує, що оплата партій товару здійснена на умовах післяплати, що узгоджується з приписами статті 5 Контракту.
Оскільки на момент здійснення митного оформлення товарів оплата за товар проведена не була, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для витребування у ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД" платіжних та інших бухгалтерських документів щодо здійснення оплати за товар. 
Доводи представника відповідача щодо не зазначення умови оплати партії товару в інвойсі від 08.08.2024 року № TTZOTL240808 суд визнає безпідставними, оскільки такі умови визначені безпосередньо у Контракті. 
Щодо тверджень відповідача про те, що наданий до митного оформлення прайс-лист не розкриває дійсну вартість товару, суд враховує висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 28.05.2019 у справі №825/1477/15-а, відповідно до якого прайс-лист є документом довільної форми, що має додатковий інформативний характер, та не є обов`язковим (виключним) документом, який підтверджує митну вартість товару. 
Оцінюючи доводи представника відповідача щодо неналежності висновку експерта від від 11.11.2024 року № 20-38/11-2024 суд загалом погоджується з тим, що згаданий висновок не є носієм доказової інформації у спірних відносинах з огляду на недостатність використаної інформації про окремі характеристики цінових пропозицій товарів. 
Поряд з цим, наведене не зумовлює висновку про обґрунтованість рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, адже за відсутності у відповідача належних та допустимих доказів, що з достатньою обґрунтованістю свідчили б про понесення позивачем будь-яких інших витрат, аніж ті, що включені у митну вартість товару, підстав для висновку про заниження позивачем митної вартості немає. 
Наявність у розпорядженні митного органу відомостей про ухвалення рішень щодо коригування митної вартості товарів, ввезених декларантом, за раніше поданими митними деклараціями, не є визначеною законом підставою для коригування митної вартості товарів. 
Суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнені цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). 
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнений за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору). 
За висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Отож різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач у ході проведення митного оформлення не встановив фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб тощо, суд дійшов висновку про безпідставність рішення митного органу про коригування митної вартості ввезених позивачем товарів. 
Суд зауважує, що доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально. 
Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом з цим, як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже обов`язок щодо доведення правомірності рішень про коригування митної вартості товарів покладено на митний орган як на суб`єкта владних повноважень.
Однак відповідачем таких доказів суду не надано. 
Натомість наявними у справі доказами підтверджено, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.
Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом (ціною договору), визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару, а тому таке рішення належить визнати протиправними та скасувати. 
Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації. 
Враховуючи викладене, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення так само належить визнати протиправною та скасувати. 
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ОПТСУМ-ТРЕЙД" повністю. 
Відповідно до частини першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 6056,00 грн., що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.
Також позивач заявив до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 
Суд враховує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копії: договору про надання правової допомоги від 13.02.2025 року, додаткових угод, платіжної інструкції від 18.02.2025 року №51673; ордеру серія АХ № 1240769; свідоцтва № 1709.
У пункті 3.1 договору визначено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 13.02.2025 року розмір гонорару Бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму 20000 грн.
Представник відповідача заявляє про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки визначена сума гонорару не є співмірною зі складністю справи та ціною позову. 
Досліджуючи питання співмірності суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд також звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Своєю чергою, суд враховує, що юридичний спір між сторонами справи, що розглядається, не характеризувався наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до його розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо. 
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. 
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
Виходячи з вищеописаних обставин справи, суд, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 10000 грн., які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" (вул. Котляревського, 2а, м.Полтава, 36000; код ЄДРПОУ 44288748) до Чернігівської митниці (проспект Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017; код ЄДРПОУ 43985581) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA102000/2024/000072/2 від 13.11.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102020/2024/000119 від 13.11.2024 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТСУМ-ТРЕЙД" судові витрати зі сплати з судового збору в розмірі 6056,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко