Справа № 639/1664/26
Провадження № 2-а/639/38/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О., 
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/1664/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
установив:
До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просив: скасувати постанову № 5249, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 24.11.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , справу щодо ОСОБА_1 закрити; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення з боку ОСОБА_1 правил військового обліку. У доданому до позовної заяви клопотанні позивач просив поновити строк на подання адміністративного позову.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 виніс стосовно позивача постанову № 5249 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 25500,00 грн. На думку позивача, вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з такого. 20.11.2025 близько 21-00 годин біля будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , позивача силоміць проти його волі доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 та того ж дня у супроводі двох інших осіб у цивільному одязі позивач був конвойований до поліклініки № 18 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення його придатності до військової служби. Позивач наполягав, задля об`єктивності висновків ВЛК, надати документи щодо стану його здоров`я, що знаходяться в нього вдома, пропонував заїхати за цими документами, а потім проходити ВЛК, або, з урахуванням часу, надати йому повістку на проходження ВЛК на інший день, що було помилково сприйняте як безпідставна відмова від проходження медогляду. Стосовно позивача складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за нібито відмову від проходження ВЛК, розгляд справи призначено на 14 годину 00 хвилин 24.11.2025. З`явившись до ТЦК СП на вказану дату, до приміщення ОР ТЦК позивач допущений не був, розгляд справи відбувся за його відсутністю. Копія оскаржуваної постанови позивач отримав лише 17.02.2026 на повторний адвокатський запит від 02.02.2026; в інформаційній системі Оберіг-Резерв+ зазначено порушення з боку позивача правил військового обліку та що ТЦК СП стосовно позивача направило подання до Нацполіції України. У відповіді від 10.02.2026 № 2108 відповідач повідомив позивача про відсутність запису з бодікамер обставин затримання позивача 20.11.2025. Жодних повісток про виклик до ТЦК СП позивачу не надавалось та не надходило, особи, що конвоювали позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 , не представились та повноважень на вимогу позивача на огляд не надали. Примусове доставлення особи на проходження ВЛК не уповноваженими особами, силоміць, без її згоди та без наявних медичних документів є прямим порушенням Конституції України. 
В зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом за судовим захистом його прав та інтересів.
03.03.2026 ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про зобов`язання виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення з боку ОСОБА_1 правил військового обліку; роз`яснено позивачу його право звернення з цими вимогами в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду. Поновлено позивачу строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення; витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 5249 від 24.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення; встановлений строк для надання витребуваних доказів – до 10.03.2026 (а.с.45-46).
У встановлений судом строк та станом на час розгляду справи – 16.03.2026 відповідач витребувані судом копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надав, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.
Третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, пояснення на позовну заяву не надала, представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив.
За положеннями ч. 3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, суд не здійснював.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.
Суд установив, що згідно з інформацією з Військово-облікового документа Резерв+, сформованим 29.10.2025, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; дата уточнення даних 20.02.2007; інформація про проходження ВЛК відсутня (а.с.12).
20.11.2025 начальник групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_8 майор ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким 20.11.2025 громадянину ОСОБА_1 було видане направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією № 5570869. Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 без поважних причин відмовився проходити ВЛК, чим порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до п.2.8.6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, включно з необхідністю направлення на додаткові методи дослідження, лабораторні обстеження, визначаються з урахуванням необхідності отримання повної та об`єктивної інформації про стан здоров`я людини, та не можуть становити більше 14 днів. Зазначене порушення вчинене під час дії особливого періоду, який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 і діє до теперішнього часу. У протоколі зазначено, що гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП; повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 00 хв 24.11.2025 в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Водночас, у протоколі відсутні відомості про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.02.2026 на адвокатський запит, відеозапис з камер нагрудного спостереження відсутній, у зв`язку з тим, що на той час в ІНФОРМАЦІЯ_9 був відсутній відповідний комп`ютер для зберігання таких відеозаписів (а.с.23).
24.11.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову № 5249 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000,00 грн (а.с.24).
Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 20 листопада 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22 год 00 хв доведено про необхідність проходження 20 листопада 2025 року військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період у КНП «Міська поліклініка № 18 Харківської МР» за адресою: АДРЕСА_3 . Також, гр. ОСОБА_1 роз`яснено, що у відповідності п. 2.8.6 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 № 402 встановлено строки проведення медичних оглядів, а саме: строки проведення медичних оглядів також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень не може перевищувати 14 днів. Крім того, ОСОБА_1 доведено про адміністративну (ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) або кримінальну (ст. 336 ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період), відповідальність за відмову від проходження ВЛК або інші порушення під час медогляду. Гр. ОСОБА_1 отримати направлення від 20.11.2025 № 5570869 та проходити військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації на особливий період відмовився, пообіцяв прибути на розгляд адміністративної справи 24 листопада 2025 року о 14 год 00 хв. Проте, гр. ОСОБА_1 на розгляд справи у вказаний час не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у протоколі № 5249 від 20.11.2025 про адміністративне правопорушення. Клопотань (заяв) про перенесення розгляду справи від гр. ОСОБА_1 не надходило. Не уточнення персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не визначення придатності до виконання військового обов`язку є порушенням ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, відповідно до ст. 35, 34 КУпАП, відсутні. Зазначене правопорушення вчинене під час дії особливого періоду, який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 і діє до теперішнього часу. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 25000 грн (а.с.24-25).
Згідно з інформацією з Військово-облікового документа Резерв+, сформованим 18.12.2025, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; дата уточнення даних 20.02.2007; інформація про проходження ВЛК відсутня; інформація про відстрочку відсутня; причина звернення до Нацполіції: не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК; дата звернення 16.12.2025 (а.с.28).
ІНФОРМАЦІЯ_10 18.02.2026 повідомив ОСОБА_1 , що протоколом від 17.02.2026 № 12 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, та повідомило, що останній підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: розбіжності в прізвищі особи, що подала заяву і підтвердних документів (прізвище військовозобов`язаного, вказане в заяві, не відповідає наданим документам) (а.с.32).
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено. 
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого наразі не скасовано. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до абзацу 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
За змістом абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з пп. 2.8.6 Глави 2 розділу І Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зі змінами станом на 01.08.2025, строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 6 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження, інші обстеження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.
Відповідно до пп.3.1 Глави 3 Розділу ІІ Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зі змінами станом на 02.05.2025, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до ІКС шляхом електронної інформаційної взаємодії.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
За змістом ч. 1 ст. 7, п.17-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відомості про результати медичних оглядів належить до персональних даних військовозобов`язаного.
Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Належить також зазначити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають в нерівному становищі відносно суб`єкта владних повноважень.
На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 , проте в порушення вимог Закону України № 4235-ІХ, абзацу 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ВЛК не проходив ані на час складення щодо нього оскаржуваної постанови (24.11.2025) ані станом на 18.12.2025 (що стало підставою для звернення до Нацполіції), що зобов`язаний був зробити. Позивач самостійно не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Суд зауважує, що за фабулою правопорушення, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що станом на 24.11.2025 не уточнив персональні дані в частині не проходження медичного огляду та не визначення придатності до виконання військового обов`язку, що зобов`язаний був зробити в силу Закону. 
Водночас, наведеними вище приписами пп. 2.8.6 Глави 2 розділу І Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зі змінами станом на 01.08.2025, встановлено, що строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 6 днів, а не 4 днів, як зазначено в описово-мотивувальній частині оскаржуваної постанови.
Направлення на ВЛК датоване 20.11.2025, та станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення – 24.11.2025, шестиденний строк для проходження позивачем ВЛК не сплив. 
Отже, станом на 24.11.2025 в діях ОСОБА_1 були відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З огляду на викладене, з урахуванням презумпції невинуватості, суд дійшов висновку, що є підстави для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1331,20 грн (а.с.6).
За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 665,60 грн. 
Враховуючи результат розгляду справи (задоволення позову), відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 665 грн 60 коп. Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про повернення переплаченої ним суми судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Скасувати постанову № 5249 від 24 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 .
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 .
Повне рішення складено 16.03.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО