КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5381/2025 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ
Справа № 759/24848/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М., 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Сенька М.Ф.,
у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:

У грудні 2023 року позивач ОСББ «Автотранспортник-2» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території, внески у ремонтний і резервні фонди, та на інші витрати, а також заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01.01.2006 по 31.10.2023 року, з урахуванням інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних у розмірі 113 751 грн. 12 коп. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачами зобов`язань співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року позовні вимоги про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСББ «Автотранспортник-2» суму заборгованості з урахуванням інфляційного нарахування на основну суму боргу та 3% річних у розмірі 116 403 грн. 46 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСББ «Автотранспортник-2» судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу по 2342 грн. з кожної.
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою та просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги.
Зазначає, що суд не врахував, що позивач всупереч приписам ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України надав суду неналежні докази на підтвердження розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території, а саме довідку з переліком послуг, яким користується об`єднання, а також розрахунок заборгованості за період з січня 2006 року по жовтень 2023 року. Проте жодного протоколу загальних зборів, затвердженого рішенням загальних зборів про встановлення розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території не надано.
Звертає увагу на те, що позивач підтверджує надані послуги довідкою, яка підписана одноособово Головою правління ОСББ «Автотранспортник-2» Рудницьким В.В., що є порушенням статуту ОСББ від 23 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що виключно загальні збори об`єднання співвласників мають право затверджувати кошторис витрат на наступний рік та розмір внеску на утримання будинку, пропорційно до площі квартири власника чи співвласника.
Таким чином, довідка з переліком наданих об`єднанню послуг не є належним доказом на підтвердження понесених об`єднанням витрат на утримання будинку.
Також, суд дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів та не взяв до уваги доводи представника відповідача про те, що квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, визначеною рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 листопада 2017 року, а тому позивач ОСББ «Автотранспортник-2» не має жодної законної підстави просити про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.
Визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів, суд не навів у рішенні розрахунок заборгованості, чим порушив свій процесуальний обов`язок.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «Автотранспортник-2» - Шнайдер С.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.
Вказує, що позивачем надано до суду достатні належні та допустимі докази розміру заборгованості, в тому числі і копії протоколів загальних зборів. Відповідач необґрунтовано стверджує, що поданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, проте не наводить особистого розрахунку.
Крім того, відповідачем не долучено до матеріалів справи рішення суду про встановлення порядку користування квартирою, а тому оскільки квартира перебуває у спільній частковій сумісній власності, це не змінює солідарного обов`язку боржників зі сплати комунальних послуг та послуг на утримання прибудинкової території.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Автотранспортник-2» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.
Представники позивача ОСОБА_4 , Шнайдер С.В. вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за її відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. 

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості відповідачів зі сплати на користь ОСББ «Автотранспортник-2» плати за утримання будинку та прибудинкової території, опалення та гарячого водопостачання, холодної води, інших внесків є доведеним. Згідно з розрахунком заборгованості у відповідачів виникла заборгованість за період з 01.01.2006 по 31.10.2023 у розмірі 68 278 грн 47 коп.; інфляційна складова боргу 36 758 грн 12 коп.; 3% річних 8714 грн 53 коп., а загалом 113 751 грн. 12 коп.
Разом з тим, враховуючи подану представником відповідача ОСОБА_1 заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд дійшов висновку, що ОСББ «Автотранспортник-2» в межах строку позовної давності мало право на стягнення заборгованості за послуги за період з 02 квітня 2017 року по 31 жовтня 2023 року, що складає 55 585 грн. 45 коп.
Суд першої інстанції дійшов висновку про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період, який передує квітню 2017 року, тому вважав, що із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за послуги у розмірі 55 585 грн. 45 коп., втрати від інфляції 49 840 грн. 01 коп., 3% річних у сумі 10 978 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів частково не погоджується, оскільки вони зроблені без урахування усіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як визначено статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Як передбачено ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Згідно з ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (стаття 13 цього Закону України).
Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Відповідно до ч. 28 ст. 10 вказаного Закону, рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Отже, відповідно до вказаних норм права, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані за власні кошти утримувати зазначені будинки і прибудинкові території відповідно до своєї частки власності у майні будинку, яка є пропорційною до загальної площі квартири/нежитлового приміщення, що перебуває у їх власності, шляхом сплати відповідних обов`язкових внесків і платежів.

Відповідно до ч. 1-7 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.
Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку.
У разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Вартість комунальних послуг, що надаються виконавцем за колективним договором про надання комунальних послуг, складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
За наявності заборгованості за спожиті комунальні послуги виконавець звертається з претензією (позовом) до відповідного співвласника, який, за інформацією, що надана уповноваженою особою на письмовий запит виконавця, не виконав належним чином зобов`язання з оплати комунальних послуг.
У разі якщо на письмовий запит виконавця уповноважена особа не надає такої інформації протягом 10 календарних днів з дня отримання запиту, виконавець має право звернутися з претензією (позовом) про сплату фактичної заборгованості до такої уповноваженої особи. Уповноважена особа, яка сплатила виконавцю суму заборгованості, має право зворотної вимоги (регресу) до співвласника, який належним чином не виконав зобов`язання з оплати спожитих комунальних послуг, у розмірі виплаченої суми боргу.

Згідно п.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею ЦК України, де зокрема в п.З зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615//18-ц , положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач  ОСОБА_3 є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 лютого 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №12-232 ( а.с. 30)
Відповідач ОСОБА_1 є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва , виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бенда С.М. 30 березня 2004 року, про передачу частини квартири в рахунок погашення боргу, оскільки торги по реалізації вказаного нерухомого майна не відбулися ( а.с. 31).
Як встановлено з матеріалів справи, обслуговування і експлуатацію багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 здійснює ОСББ «Автотранспортник-2», який діє на підставі рішення №462/26-57-12-04-41 від 07.12.2016 про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій від 20.11.2022, Статуту затвердженого протоколом Установчих Зборів співвласників об`єднання, Протокол №1 від 23.10.2016.
Відповідно до п. 1 Статуту ОСББ «Автотранспортник-2» створено шляхом реорганізації ЖБК «Автотранспортник-2» і є його правонаступником. 
Пунктом 2 розділу 4 Статуту ОСББ «Автотранспортник- 2» передбачені обов`язки співвласника до яких входить в тому числі: дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних у норм; своєчасно в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати інфляційні втрати Об`єднання та 3% річних за несвоєчасну оплату коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, а також пеню із розрахунку 0,1% від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені Статутом обов`язки перед Об`єднанням.
Згідно з довідкою голови правління ОСББ «Автотранспортник-2», об`єднання користується послугами таких товариств: КП «Київтеплоенерго» ( постачання теплової енергії), ТОВ «Київські енергетичні послуги» ( активна енергія), ПАТ АК «Київводоканал» (послуги з центрального водопостачання та водовідведення), ПАТ «Отіс» ( технічне обслуговування ліфтів), ТОВ «Фірма «Володар Роз» ( вивіз сміття), ТОВ «Баланс-сервіс» (технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання), ТОВ «Правобережжя Укрбудсвіт» ( технічне обслуговування та ремонт системи контролю та обслуговування доступу). ( а.с. 23). 
На підтвердження факту укладення договорів представником позивача надано до суду відповідні договори з ТОВ «Правобережжя Укрбудсвіт» від 01 січня 2014 року, з ТОВ «Баланс Сервіс» від 01.10.2020 року, ПрАТ «Отіс» від 01.05.2023 року, ТОВ «Фірма «Володар Роз» від 28 листопада 2017 року ( а.с. 90-101).
Також ОСББ «Автотранспортник-2» уклало договір КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» №810290 від 01.04.1999 про постачання теплової енергії та гарячої води; договір із КП ВО Київради (КМДА) «Київводоканал» договір №6448/4-1 від 19.03.1999 на послуги водопостачання та водовідведення.
Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» від 23 жовтня 2016 року, зборами співвласників ОСББ прийнято рішення про затвердження внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 грн. 70 коп. за кв.м. з 01.11.2016 року для всіх поверхів ( а.с. 85).
Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» від 07 травня 2019 року, зборами співвласників ОСББ прийнято рішення про затвердження внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 7 грн. 68 коп. з 01.06.2019 року ( а.с. 86-87).
Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» від 14 листопада 2021 року, зборами співвласників ОСББ прийнято рішення про затвердження внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8 грн. 50 коп. за кв.м. з 01.01.2022 року ( а.с. 88-89).
Отже, доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про неподання позивачем протоколів загальних зборів членів ОСББ про встановлення розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, представником позивача надано до позовної заяви деталізований розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що нараховано до сплати по квартирі АДРЕСА_1 наступні платежі за періоди : 
- з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2023 року за утримання будинку та прибудинкової території - 25 973 грн. 63 коп.,
- з 01 липня 2009 року по 31 березня 2022 року за централізоване опалення - 19 813 грн. 47 коп.,
- з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2023 року - за постачання гарячої води - 12 104 грн. 98 коп., 
- з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2023 року за холодне водопостачання та водовідведення - 6422 грн. 16 коп., 
- з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2023 року - за інші послуги на загальну суму 5583 грн., 
- з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2023 року - внески для резервного/ ремонтного фонду - 720 грн. ( по 30 грн. щомісяця) ( а.с. 33-37).
Загальна сума платежів за надані послуги становить 70 617 грн. 24 коп., за увесь період часу з 01.01.2006 року по 31.10.2023 року співвласниками сплачено одноразово суму в розмірі 1792 грн. 01 коп., тому заборгованість, з урахуванням перерахунку, становить 68 278 грн. 47 коп. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення та приймаючи до уваги заяву представника відповідача ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення заборгованості з обох співвласників за всі надані послуги, однак належним чином не перевірив заперечення відповідача про те, що вона фактично не може користуватись спірною квартирою, оскільки ОСОБА_3 чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, не надає ключів від вказаної квартири, тому ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватись своєю власністю, а проживає вона за адресою АДРЕСА_3 .
У відзиві на позовну заяву представник відповідача також посилалась на наявність рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року про встановлення між відповідачами порядку користування квартирою.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 листопада 2017 року у справі № 759/18991/15-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку користування житловим приміщенням та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , за якого виділено у користування:
- ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , житлову кімнату, площею 9,90 кв.м. та балкон (терасу), площею 0,80 кв.м.;
- ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , житлову кімнату, площею 16,20 кв.м. та балкон (терасу), площею 1,90 кв.м.;
- Інші частини квартири, а саме: 1 - коридор, площею 7,10 кв.м., 4 - кухня, площею 7,00 кв.м., 5 - ванна кімната, площею 1,90 кв.м., 6 - вбиральня, площею 1,00 кв.м. залишено, як приміщення загального користування співвласників.
Проте доказів пред`явлення до виконання зазначеного судового рішення з метою розподілу особових рахунків для сплати комунальних послуг стороною відповідача у даній справі про стягнення заборгованості надано не було. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з інформацією про зареєстроване місце проживання, наданою Відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 .
Згідно з інформацією про зареєстроване місце проживання, наданою Відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Святошинської РДА, місце проживання відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Вказаний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 .
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Відтак, ОСББ «Автотранспортник-2» в межах строку позовної давності мало право на стягнення заборгованості за послуги за період з 01 березня 2017 року, оскільки строк сплати платежів за надані комунальні послуги становить - 20 число наступного місяця. Отже, строк сплати платежу за березень 2017 року припадає на 20 квітня 2017 року, а тому строк позовної давності щодо суми заборгованості за березень 2017 року позивачем не пропущено. 

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 не зареєстроване у квартирі, співвласником якої вона є, доказів тієї обставини, що вона фактично проживає у вказаній квартирі, позивачем суду не надано, а тому як співвласник відповідач зобов`язана сплачувати лише витрати, які пов`язані з утриманням належного їй майна, плата за які нараховується незалежно від проживання власника, а саме: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, плату за централізоване опалення квартири, внески на ремонтний/резервний фонд об`єднання за період в межах строку позовної давності.
Тобто задоволенню не підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 плати за постачання гарячої води та холодної води і водовідведення, оскільки відповідач не є споживачем зазначених послуг. 
Таким чином, розрахунок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСББ «Автотранспортник-2» є наступним:
- 68 278 грн. 47 коп. (загальна сума заборгованості) - 15 025 грн. 79 коп. ( сума заборгованості станом на 01 березня 2017 року, що не підлягає стягненню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності) - 12 104 грн. 98 коп. ( плата за постачання гарячої води) - 6422 грн. 16 коп. (плата за постачання холодної води та водовідведення) = 34 725 грн. 18 коп.
- Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
- Враховуючи, що частка ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на квартиру є 1/2 , а даних про пред`явлення до виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі № 759/18991/15-ц матеріали справи не містять, то відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність перед позивачем за несплату платежів за утримання належного їй майна в розмірі 1/2 частки : 34 725 грн. 18 коп. / 2 = 17 362 грн. 59 коп.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача про відсутність підстав для солідарної відповідальності співвласників квартири АДРЕСА_1 .
Оскільки апеляційна скарга подана лише відповідачем ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, не перевіряє рішення суду в частині задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 . 

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 ( в редакції , що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Зазначена постанова була чинною для даних правовідносин до 30 грудня 2023 року.
Таким чином, нарахування позивачем трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2023 року є необґрунтованим, відтак, у задоволенні вказаних позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 ( оскільки апеляційна скарга подана лише нею) слід відмовити.

Здійснюючи перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, апеляційний суд виходить з наступного розрахунку:
Сума заборгованості, яка підлягала до сплати відповідачами за березень 2017 року (строк сплати платежу до 20 квітня 2017 року, а тому строк позовної давності щодо нього не пропущений, враховуючи, що 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України № 540-IX) становить - 361 грн. 14 коп., період прострочення цієї суми - з 21 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року ( 1770 днів). Відтак, інфляційні втрати від цієї суми становлять : 361 грн. 14 коп. х 1.471678 (сукупний індекс інфляції) - 361,14 = 170,34 грн., а три відсотки річних : 361.14 x 3% x 1770 : 365 = 52,54 грн.
Сума заборгованості, яка підлягала до сплати відповідачами за квітень 2017 року становить - 184 грн. 43 коп., період прострочення цієї суми - з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року ( 1740 днів). Відтак, інфляційні втрати від цієї суми становлять 184.43 x 1.452792 - 184.43 = 83,51 грн., а три відсотки річних: 184.43 x 3% x 1740 : 365 = 26,38 грн.
Сума заборгованості, яка підлягала до сплати відповідачами за травень 2017 року становить - 121 грн. 29 коп., період прострочення цієї суми - з 21 червня 2017 року по 23 лютого 2022 року ( 1709 днів). Відтак, інфляційні втрати від цієї суми становлять 121.29 x 1.429914 - 121.29 = 52,14 грн., три відсотки річних : 121.29 x 3% x 1709 : 365 = 17,04 грн.
Сума заборгованості, яка підлягала до сплати відповідачами за червень 2017 року становить - 121 грн. 29 коп., період прострочення цієї суми - з 21 липня 2017 року по 23 лютого 2022 року ( 1679 днів). Відтак, інфляційні втрати від цієї суми становлять : 121.29 x 1.427059 - 121.29 = 51,80 грн.; 121.29 x 3% x 1679 : 365 = 16,74 грн.
Аналогічним чином апеляційним судом проведено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за увесь період заборгованості з березня 2017 року по січень 2022 року, оскільки на суму заборгованості за період з лютого 2022 року ( враховуючи строк сплати - 20 березня 2022 року) по жовтень 2023 року інфляційні втрати та три відсотки річних не підлягають нарахуванню. 
Нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за наступні періоди, наприклад, становлять:
Так, сума заборгованості за жовтень 2018 року, становить 164 грн. 82 коп., період прострочення цієї суми - з 21 листопада 2018 року по 23 лютого 2022 року. Отже інфляційні втрати від цієї суми складають:  164.82 x 1.246901 - 164.82 = 40,69 грн., а три відсотки річних - 164.82 x 3% x 1191 : 365= 16,13 грн.
Сума заборгованості за листопад 2018 року становить 363 грн. 30 коп., період прострочення цієї суми - з 21 грудня 2018 року по 23 лютого 2022 року. Отже інфляційні втрати складають: 363.3 x 1.237005 - 363.3 = 86,10 грн., а три відсотки річних :  363.3 x 3% x 1161 : 365 = 34,67 грн.
Сума заборгованості за грудень 2018 року становить 483 грн. 51 коп., період прострочення - з 21 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Отже інфляційні втрати від цієї суми складають : 483.51 x 1.224758 - 483.51 = 108,67 грн., три відсотки річних від простроченої суми :  483.51 x 3% x 1130 : 365 = 44,91 грн.
Зокрема, сума заборгованості за листопад 2019 року становить 455 грн. 76 коп., період прострочення - з 21 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Отже інфляційні втрати за цей період становлять : 455.76 x 1.188814 - 455.76 = 86,05 грн., а три відсотки річних на прострочену суму  455.76 x 3% x 796 : 365 = 29,82 грн.
Сума заборгованості за грудень 2019 року - 543 грн. 03 коп., період прострочення вказаної суми - з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Отже інфляційні втрати складають : 543.03 x 1.186441 - 543.03 = 101,24 грн., а три відсотки річних становлять: 543.03 x 3% x 765 : 365 = 34,14 грн.
Сума заборгованості за березень 2021 року ( за виключенням платежів, які не підлягають стягненню з ОСОБА_1 ) становить : 1093 грн. 74 коп., період прострочення цієї суми - з 21 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Отже сума інфляційних втрат складає: 1093.74 x 1.080625 - 1093.74 = 88,18 грн., а три відсотки річних на прострочену суму: 1093.74 x 3% x 309 : 365 = 27,78 грн.
Сума заборгованості за квітень 2021 року ( за виключенням платежів, які не підлягають стягненню з ОСОБА_1 ) становить : 713 грн. 34 коп., період прострочення цієї суми - з 21 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Отже сума інфляційних втрат складає: 713.34 x 1.066757 - 713.34 = 47,62 грн., а три відсотки річних на прострочену суму - 713.34 x 3% x 279 : 365 = 16,36 грн.
Аналогічним чином колегією суддів проведено підрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період заборгованості (за виключенням плати за гаряче водопостачання, холодне водопостачання та водовідведення) з березня 2017 року по січень 2022 року та встановлено, що загальна сума інфляційних втрат за вказаний період складає 4184 грн. 58 коп., а сума трьох відсотків річних - 3915 грн. 73 коп.
Враховуючи, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню частина від заборгованості, то сума інфляційних втрат та трьох відсотків річних також підлягає стягненню в розмірі частини від нарахованої суми, а саме: 4184 грн. 58 коп. /2 = 2092 грн. 29 коп.; 3915 грн. 73 коп. /2 = 1957 грн. 87 коп. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника відповідача, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а також судових витрат в сумі 2342 грн., з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача: суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 362 грн. 59 коп., інфляційні втрати - 2092 грн. 29 коп., три відсотки річних - 1957 грн. 87 коп., а всього - 21 412 грн. 75 коп.

Відповідно до ч. 1, 2, 10, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 скасовано з ухваленням нового судового рішення, то відповідно підлягає зміні і розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2684 грн., однак позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволені судом апеляційної інстанції частково, тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог сума судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу, становить: 2684 грн. х 19% = 509 грн. 96 коп.
За подання апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 сплатила 4026 грн., тому з позивача на її користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно сумі, у задоволенні яких позивачу суд відмовляє: 4026 х 81 % = 3261 грн. 06 коп. 
Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця у витратах по сплаті судового збору, а саме: 3261 грн. 06 коп. - 509 грн. 96 коп. = 2751 грн. 10 коп. 
Щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного. 
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначала, що просить здійснити розподіл судових витрат, однак до апеляційної скарги додано лише договір про надання правничої допомоги № 14/2024 від 10 липня 2024 року з додатком № 1 - розрахунок винагороди адвоката за надання професійної правничої допомоги, в якому зазначено, що винагорода адвоката виплачується відповідно до п. 4.1 договору. Разом з тим, у пункті 4.1 договору вказано, що за результатом надання правової допомоги за даним договором виконавець надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.
Однак, представник відповідача не заявляла про стягнення суми витрат відповідача за надану їй правову допомогу та не подавала детального опису робіт, доказів вартості наданих послуг з правової допомоги відповідачу ОСОБА_1 . 

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції стягнув з відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу позивача в сумі 1000 грн. 
Будь-яких доводів з приводу стягнення витрат на правничу допомогу апеляційна скарга відповідача не містить, а тому сума цих витрат також підлягає стягненню з урахуванням принципу пропорційного відшкодування судових витрат, відповідно до суми задоволених позовних вимог. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Шнайдер С.В. просив стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 2000 грн. 
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано:
- додаткову угоду № 2 від 27.12.2024 року до договору про надання правничої допомоги № 1 від 22.11.2023, згідно з якою ОСББ «Автотранспортник-2» в особі голови правління Рудніцького В.В. та адвокат Шнайдер С.В. домовились, що за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у справі № 759/24848/23 клієнт оплачує адвокату 2000 грн.;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 27.12.2024 року про отримання адвокатом Шнайдером С.В. від ОСББ «Автотранспортник-2» 2000 грн. за додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої допомоги; 
- акт виконаних робіт № 4, підписаний сторонами договору про надання правничої допомоги, від 27.12.2024 року, відповідно до якого вартість підготовки відзиву на апеляційну скаргу по справі № 759/24848/23 становить 2000 грн., витрачений адвокатом час - 4 години ( а.с. 137-139). 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, відсутність заперечень відповідача щодо співмірності витрат, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені представником позивача до відшкодування судові витрати в розмірі 2000 грн. є обґрунтованими, проте підлягають відшкодуванню відповідачем у сумі, яка є пропорційною до задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог : 1000 грн. (витрати в суді першої інстанції) + 2000 грн. ( в суді апеляційної інстанції); 3000 грн. х 19 % = 570 грн. 
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Широкопояс Оленою Володимирівною, - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року - скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а також судових витрат в сумі 2342 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 362 (сімнадцять тисяч триста шістдесят дві) грн. 59 коп., інфляційні втрати - 2092 (дві тисячі дев`яносто дві) грн. 29 коп., три відсотки річних - 1957 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 87 коп., а всього - 21 412 (двадцять одна тисяча чотириста дванадцять) грн. 75 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» витрати на правничу допомогу в сумі 570 (п`ятсот сімдесят) грн.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автотранспортник-2» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2751 грн. 10 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 23 березня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Борисова О.В. 

Рейнарт І.М.