РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
30 березня 2026 р.  Справа № 120/11126/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 
до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005) 
про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про:
- визнання протиправним та скасувати рішення відповідача №383 від 24.02.2025 про утримання надміру виплачених сум пенсій;
- визнання протиправним незарахування (вилучення) відповідачем зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів страхового стажу в період з 01.08.2020 по 19.11.2024;
- зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період інвалідності з 01.08.2020 по 19.11.2024;
- зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачеві пенсію з 20.11.2024 року, враховуючи скасування рішення №383 від 24.02.2025, та враховуючи страховий стаж позивача 32 роки 6 місяців 1 день, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де й отримує з 23.03.2011 пенсію по інвалідності. Позивач зауважує, що 24.02.2025 відповідачем прийнято рішення №383 про утримання надміру виплачених сум пенсії, згідно з яким за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 у зв`язку з невизнанням позивача особою з інвалідністю утворилася переплата в розмірі 36 700 грн, яка підлягає поверненню. Також відповідачем вилучено зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів. Як зазначає відповідач у листі від 01.07.2025, підставою для цього стала перерва між періодами встановлення інвалідності: за актом огляду МСЕК від 06.09.2017 позивачу було встановлено III групу інвалідності на період з 01.07.2017 по 31.07.2020, а за випискою з акта огляду МСЕК від 06.12.2024 року — ІІ групу інвалідності на період з 20.11.2024 по 31.10.2026. У зв`язку з цим замість 32 років 6 місяців і 1 дня страхового стажу при перерахунку пенсії позивачеві зараховано лише 28 років 2 місяці та 13 днів. На підставі зменшеного страхового стажу відповідачем здійснено перерахунок пенсії за період з 20.11.2024 по 28.02.2025 та з 01.03.2025. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, оскільки з 01.07.2017 їй було встановлено III групу інвалідності до 31.07.2020, а в березні 2020 року на території України запроваджено карантинні обмеження, під час яких державні органи тривалий час не здійснювали прийом громадян, що унеможливило проходження переогляду. Крім того, чинним законодавством передбачалося, що під час дії карантину в разі пропуску строку переогляду МСЕК виплати не припиняються, а після завершення карантину проводиться перерахунок відповідно до результатів переогляду. Таким чи чином, вважаючи рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсії незаконним, а дії щодо зменшення страхового стажу протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 12.08.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
15.08.2025 за вх.№52040/25 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 18.08.2025 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 про утримання надміру виплачених сум пенсії до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/11126/25.
28.08.2025 за вх.№55012/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 цього Закону. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 06.12.2024 серії ААД №181239 позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності на період з 20.11.2024 по 31.10.2026. Попередньо, відповідно виписки з акту огляду МСЕК від 06.09.2017 серії ААА №598027, позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності на період з 01.07.2017 по 31.07.2020. Як наслідок між періодами встановлення інвалідності позивача виникла перерва 4 роки 3 місяці 19 днів, яку було вилучено з періодів її страхового стажу, що власне і призвело до зменшення розміру пенсії. Таким чином страховий стаж з урахуванням періодів інвалідності який враховано для обрахунку позивачеві пенсії по інвалідності з 20.11.2024 становить 28 років, 2 місяці 13 днів (в тому числі додатковий стаж 13 років 3 місяці 8 днів), замість 32 років 6 місяців 1 дня (в тому числі додатковий стаж 17 років 6 місяців 27 днів) до перерахунку. Враховуючи зазначене розмір пенсії позивача з 20.11.2024 становить 2 725 грн, з 01.03.2025 - 3 038грн. Внаслідок перегляду страхового стажу по пенсійній справі позивача за період з 20.11.2024 по 31.05.2025 виникла переплата в розмірі 1 713 грн 50 коп. Сума переплати 36 700 грн 00 коп. утворилися за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 у зв`язку з невизнанням пенсіонерки особою з інвалідністю. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно. Відповідно сума переплати 36 700 грн 00 коп. підлягає поверненню позивачем. Враховуючи наведене, відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де з 23.03.2011 отримує пенсію по інвалідності.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 17.08.2016 серії 12 ААА №569257, внаслідок повторного переогляду позивачеві підтверджено ІІІ групу інвалідності, інвалідність встановлено до липня 2017 року.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 06.09.2017 серії 12 ААА №598027, внаслідок повторного переогляду позивачеві підтверджено ІІІ групу інвалідності, інвалідність встановлено до 01.08.2020.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 06.12.2024 серії 12 ААД №181239, внаслідок повторного переогляду позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності, інвалідність встановлено до 01.11.2026.
24.02.2025 відповідачем прийнято рішення №383 про утримання надміру виплачених сум пенсії, згідно з яким за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 у зв`язку з невизнанням позивача особою з інвалідністю утворилася переплата в розмірі 36 700 грн, яка підлягає поверненню.
Також відповідачем вилучено зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів. З листа відповідача від 01.07.2025 слідує, що підставою для цього стала перерва між періодами встановлення інвалідності: за актом огляду МСЕК від 06.09.2017 позивачу встановлено III групу інвалідності на період з 01.07.2017 по 31.07.2020, а за випискою з акта огляду МСЕК від 06.12.2024 — ІІ групу інвалідності на період з 20.11.2024 по 31.10.2026. У зв`язку з цим замість 32 років 6 місяців і 1 дня страхового стажу при перерахунку пенсії позивачеві зараховано лише 28 років 2 місяці та 13 днів. На підставі зменшеного страхового стажу відповідачем здійснено перерахунок пенсії за період з 20.11.2024 по 28.02.2025 та з 01.03.2025.
Не погоджуючись з наведеними рішенням та діями відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.
За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Ч. 1 ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ст. 31 вказаного Закону причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317 (в редакції чинній на момент проведення останнього переогляду позивача).
Відповідно до п. 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
За змістом п. 15 Положення №1317 комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.
Згідно з п. 24 Положення №1317 комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.
Видача особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.
За приписами ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.
Тобто, обов`язок щодо повідомлення органу Пенсійного фонду про огляд осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та його результати, покладається на органи медико-соціальної експертизи.
Ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону №1058-IV.
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
З аналізу процитованих норм правового регулювання слідує, що законодавець встановив чітку залежність між статусом особи з інвалідністю та гарантіями її пенсійного забезпечення, а також визначив виключні підстави для втручання у майновий стан пенсіонера. Так, сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається пенсіонером або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише у двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або у разі подання страхувальником недостовірних відомостей.
Таким чином, діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на страхувальника.
При цьому, відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі ч. 1 ст. 103 Закону №1788 виключно в наслідок зловживання з боку такої особи, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №688/742/17.
В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де з 23.03.2011 отримує пенсію по інвалідності.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 06.09.2017 серії 12 ААА №598027, внаслідок повторного переогляду позивачеві підтверджено ІІІ групу інвалідності, інвалідність встановлено до 01.08.2020.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 06.12.2024 серії 12 ААД №181239, внаслідок повторного переогляду позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності, інвалідність встановлено до 01.11.2026.
24.02.2025 відповідачем прийнято рішення №383 про утримання надміру виплачених сум пенсії, згідно з яким за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 у зв`язку з невизнанням позивача особою з інвалідністю утворилася переплата в розмірі 36 700 грн, яка підлягає поверненню.
Також відповідачем вилучено зі страхового стажу позивача 4 роки 3 місяці та 19 днів. З листа відповідача від 01.07.2025 слідує, що підставою для цього стала перерва між періодами встановлення інвалідності: за актом огляду МСЕК від 06.09.2017 позивачу встановлено III групу інвалідності на період з 01.07.2017 по 31.07.2020, а за випискою з акта огляду МСЕК від 06.12.2024 — ІІ групу інвалідності на період з 20.11.2024 по 31.10.2026. 
В контексті наведеного суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Урядом постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі — COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі — регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 з 24:00 год. 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV -2.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)" № 540-ІХ від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, в пенсійне законодавство, зокрема, що стосується осіб з інвалідністю, внесено зміни, за якими, у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю".
Аналіз вищезазначених нормативних актів дає можливість дійти висновку, у періоді з 12.03.2020 до 30.06.2023 на території України діяв карантин, встановлений та, в подальшому продовжений, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2.
У зв`язку з зазначеним, пенсійне законодавство зазнало змін, зокрема, щодо продовження на строк дії карантину в особи з інвалідністю вказаного статусу, навіть, попри не проходження повторного огляду МСЕК.
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що станом на визначену чергову дату переогляду позивача (липень 2020 року) в Україні було запроваджено карантинні заходи.
Крім того, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі продовжено.
Зокрема, на час прийняття відповідачем оскарженого рішення строк дії воєнного стану в Україні продовжений і триває дотепер.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 №390 "Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану" постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 № 225 "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України" доповнено пунктом 3 наступного змісту: "Повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення: осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317; дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917.
При цьому, інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.
За змістом зазначеної норми постанови Кабінету Міністрів України строк дії попередньої довідки і всі пов`язані з нею соціальні виплати продовжуються на весь цей період.
Отже, враховуючи те, що дата чергового переогляду позивача (липень 2020 року) припала на період дії карантину, а подальший період охоплювався режимом воєнного стану, законодавство прямо гарантувало автоматичне продовження інвалідності та відповідних виплат без необхідності вчасного з`явлення до органів МСЕК. Таке нормативне регулювання фактично легітимізувало статус позивача як особи з інвалідністю на весь час дії обмежувальних заходів.
За таких обставин, висновок відповідача про наявність "перерви" у страховому стажі та виникнення переплати є юридично неспроможним, адже він ігнорує встановлений спеціальними законами та постановами Уряду принцип неперервності інвалідності в умовах загальнодержавних форс-мажорних обставин. Держава добровільно взяла на себе обов`язок забезпечувати виплати особам, які об`єктивно не могли пройти переогляд, а тому подальше ретроспективне вилучення цих періодів зі стажу та вимога повернути кошти покладає на позивача надмірний тягар та прямо суперечить гарантіям, наданим Законом № 540-ІХ та Постановою № 390. 
Відтак, оскільки інвалідність позивача згодом була підтверджена за результатами переогляду у 2024 році, весь проміжний період з 01.08.2020 по дату нового огляду в силу прямої вказівки закону вважається таким, що не переривався, а виплати за цей час - здійсненими на законних підставах.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо вилучення 4 років 03 місяців 19 днів зі страхового стажу позивача та подальшого зменшення розміру пенсії є протиправними. 
Щодо рішення №383 про стягнення 36 700 грн "переплати", суд зазначає, що за приписами ст. 50 Закону №1058-IV, адміністративне стягнення коштів можливе лише у разі зловживань з боку пенсіонера. 
У даній справі судом не встановлено жодних ознак недобросовісної поведінки позивача; навпаки, отримання нею виплат у 2020-2021 роках повністю відповідало тогочасним гарантіям збереження соціального забезпечення під час карантину.
Беручи до уваги наведене в сукупності, суд констатує наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача №383 від 24.02.2025. Відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Водночас, у відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Таким чином, з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період інвалідності з 01.08.2020 по 19.11.2024, а також провести перерахунок пенсії по інвалідності з 20.11.2024, виходячи зі страхового стажу 32 роки 06 місяців 1 день, та здійснити виплату недоотриманих сум пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та нею не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №383 від 24.02.2025 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо вилучення (незарахування) зі страхового стажу ОСОБА_1 4 років 03 місяців та 19 днів страхового стажу в період з 01.08.2020 по 19.11.2024;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період інвалідності з 01.08.2020 по 19.11.2024;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 20.11.2024 провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи зі страхового стажу 32 роки 06 місяців 1 день, та здійснити виплату недоотриманих сум пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна