ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 року	справа № 380/10085/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Качур Р.П. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:
1) визнати протиправними бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо: 
- не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані 150 днів відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 17.04.2025;
- не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному розмірі грошової компенсації за не використані 108 днів відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”; 
- не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” на яку позивач мав право у лютому 2025 року; 
- не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 та з 01.10.2017 по 17.04.2025;
- не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2025 по 17.04.2025; 
- не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2024 року в повному розмірі, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року; 
- не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , при звільненні, в повному розмірі премії за листопад 2022 року та за лютий 2023 року;
2) зобов`язати ГУНП у Львівській області:
- нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , без урахування податків та зборів, грошову компенсацію за не використані 150 діб відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення, розрахованого із урахуванням доплати за службу у нічний час, індексації та доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”; 
- перерахувати ОСОБА_1 розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 108 діб, включивши до такого розрахунку доплату за службу у нічний час, індексацію та доплату визначену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та виплати її без урахування податків та зборів; 
- перерахувати ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за 13 років служби, включивши до такого розрахунку доплату за службу у нічний час, індексацію та доплату визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та виплати її без урахування податків та зборів; 
- нарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 та з 01.10.2017 по 17.04.2025 без урахування податків та зборів;
- нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , без урахування податків та зборів, індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2025 по 17.04.2025;
- перерахувати ОСОБА_1 розмір індексації грошового забезпечення за період з січня по грудень 2024 року, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року та виплати її без урахування податків та зборів; 
- нарахувати та виплати ОСОБА_1 в повному розмірі премію за листопад 2022 року та за лютий 2023 року.
Також просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою суду від 26.05.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 16.04.2026 відмовлено позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.
Позивач, в обґрунтування позову вказав, що при звільненні зі служби в поліції відповідач не провів з ним усіх належних розрахунків, зокрема, не виплатив компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні, виходячи з розміру грошового забезпечення на дату звільнення, не врахував до компенсації за невикористані дні відпустки доплату у нічний час, не нарахував у повному розмірі одноразової допомоги при звільненні, а саме без урахування доплати у нічний час та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не нарахував та не виплатив доплату у нічний час, не нарахував та не виплатив у повному розмірі індексацію грошового забезпечення, не нарахував та не виплатив у повному розмірі при звільненні премії.
Позивач стверджує, що період невикористаних відпусток під час служби в ОВС України мав право використати під час служби в поліції або має право на грошову компенсацію таких діб відпустки за рахунок останнього роботодавця в день звільнення.
Вказав, що згідно наданої відповідачем інформації, на день звільнення, наказами ГУНП у Львівській області позивачу нараховано грошове забезпечення, яке складалося з посадового окладу, окладу за званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за специфічні умови проходження служби, додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168. При цьому з вини відповідача, на день звільнення не нараховано доплати за роботу у нічний час та індексації. Вважає, що оскільки індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 по жовтень 2017 та у період з січня по квітень 2025 протиправно не здійснювалась, то позивач має право на її нарахування та виплату. Вказав, що позивачу наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3346 зменшено щомісячну премію за листопад 2022 року на 99%. Наказом ГУНП у Львівській області від 06.02.2023 № 478 позивачу зменшено щомісячну премію за лютий 2023 року на 99%, реалізовуючи вказаний дисциплінарний наказ, відповідач звільнив позивача зі служби у поліції. Згадані накази визнані протиправними та скасовані судами, тому відповідач зобов`язаний був здійснити перерахунок премії, однак цього не зробив. 
Із наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУНП у Львівській області щодо не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані 150 днів відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення 17.04.2025 вказав, що Національна поліція України не є правонаступником органів міліції, вона є створеним новим органом, а не реорганізованим як правонаступник міліції.
Станом на момент розгляду справи ГУМВС перебуває в стані припинення, тому питання щодо виплати компенсації за невикористані відпустки має вирішуватися Ліквідаційною комісією у порядку встановленому законом. 
Щодо щорічної додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років за 2023, 2024, 2025 вказав, що чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити для отримання додаткової соціальної відпустки. Тому для підтвердження права на вказану відпустку в даному випадку працедавцеві має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений і засвідчений в установленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується невикористання матір`ю дітей відпустки, передбаченої ст. 19 Закону № 504/96, у спірному періоді. Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач мав належну інформацію про те, що на час проходження служби він сповістив ГУНП у Львівській області, що така не була використана у спірному періоді його дружиною, оскільки право на отримання такої обома батьками законодавством не передбачено.
Щодо не включення до розрахунку компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» вказав, що виплата грошового забезпечення та розрахунок при звільнені проводиться відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі - Порядок № 260). Відповідно до абзацу 10 пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні відпустки. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. 
Відповідно до пункту 4 Розділу IV Порядку № 260, виплата одноразової грошової допомоги поліцейським, звільненим із служби безпосередньо з посад, займаних у державних органах, установах та організаціях, здійснюється за рахунок коштів відповідних державних органів, установ та організацій, у яких вони працювали, з підстав та в розмірах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням цього Порядку та умов. Розділ VІІІ Порядку № 260 встановлює порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, відповідно до якого нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Щодо не включення індексації грошового забезпечення вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988) визначено склад грошового забезпечення поліцейських. Пунктом 1 Постанови № 988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальне звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення не віднесена до складових грошового забезпечення, а тому не входить в розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Щодо не включення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» вказав, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, не має регулярного характеру та не відноситься до складу місячного грошового забезпечення, як доплата, що має постійний характер.
Щодо не включення доплати за службу в нічний час, вказав, що згідно п. 11 розділу II Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Така доплата не входить до переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки її виплата здійснюється не щомісячно, має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків. Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється вказані виплати.
Щодо періоду з 07.11.2015 по 31.10.2017 вказав, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідний Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078. Однак, в редакціях цього порядку, чинних на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось проведення індексації грошового забезпечення поліцейських.
Лише постановою КМУ від 18.10.2017 №782 до пункту 2, зазначеного порядку, були внесені зміни про те, що проведення індексації доходів населення здійснюється також і поліцейським. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміну до пункту 2 Порядку проведення індексацій грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова "військовослужбовців" словом "поліцейських". Вказав, що підстав для нарахування та виплати індексації за період 07.11.2015 по 30.10.2017 немає.
Щодо періоду з 01.01.2025 по 17.04.2025 вказав, що відповідно до п. 11 Порядку № 1078 індексація грошових доходів громадян проводиться в разі, коли величина ІСЦ (індекс споживчих цін), обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який становить 103 %. За офіційними даними Державної служби статистики України за період з січня 2025 по квітень 2025 індекс споживчих цін становив:- січень – 101, 2 %;- лютий – 100,8 %;- березень – 101, 5 %;- квітень – 100, 7 %. Таким чином, оскільки з січня по квітень 2025 ІСЦ не перевищив 103 %, правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.
Щодо позовної вимоги про перерахунок ОСОБА_1 розміру індексації грошового забезпечення за період з січня по грудень 2024 року, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року та виплати її без урахування податків та зборів вказав, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено, зокрема дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відновлено в 2024 році згідно закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Цей початок врахування індексів інфляції з січня 2024 року означає, що грудень 2023 року стає «базовим» місяцем для розрахунку індексації (лист Мінсоцполітики від 04.01.2024 р. № 2/0/214-24), оскільки нарахування індексації відновили з 1 січня 2024 року. Вважає позовні вимоги в цій частині безпідставними та необґрунтованими.
Щодо доплати за службу в нічний час вказав, що підстави для прийняття рішення про задоволення позову відсутні, оскільки для виплати доплати за службу в нічний час не виконано всі умови, визначені законом, а саме головна умова – надходження до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку довідки встановленої форми залишається невиконаною. ГУНП у Львівській області не може самостійно здійснити нарахування такої доплати, оскільки в такій ситуації останнє не може діяти на власний розсуд, а зобов`язане дотримуватися встановленого законом порядку. Звернув увагу суду на те, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУНП у Львівській області щодо не нарахування та невиплати йому доплати (грошового забезпечення) за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 по 31.01.2016 та з 01.10.2017 по 17.04.2025, проте із заявою про нарахування, виплату та перерахунок грошового забезпечення до ГУНП у Львівській області позивач не звертався.
Щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , при звільненні, в повному розмірі премії за листопад 2022 року та за лютий 2023 року вказав, що позивач звертався до суду з позовом до ГУНП у Львівській області про скасування наказів лише в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та, як наслідок, судами скасовано накази № 3346 та № 478 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач не порушував перед судами питання щодо протиправності дій відповідача в частині зменшення щомісячної премії і в цій частині накази є чинними та не скасованими. Зазначив, що встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому, встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Просив відмовити у задоволенні позову.
Позивач подав суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що період не використаних діб відпусток під час служби в ОВС України, позивач мав право використати під час служби в поліції, а якщо не використав, то отримав право на грошову компенсацію таких діб відпустки за рахунок останнього роботодавця в день звільнення (ГУНП у Львівській області). Вказав, що саме Головне управління Національної поліції у Львівській області зобов`язане здійснити повний розрахунок при звільненні позивача, зокрема, вирішити питання компенсації за невикористані дні відпустки. Щодо включення додаткової винагороди до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні вказав, що додаткова винагорода виплачувалась позивачу постійно 3 роки щомісячно, тому безумовно не може вважатись одноразовою та підлягає включенню до розрахунку як одноразової грошової допомоги так і до грошової компенсації за дні не використаних відпусток. Відповідно до абз.10 п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі – наказ МВС № 260), виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. Отже, законодавець визначаючи підстави для включення до розрахунку грошової компенсації ставить вимогу щоб доплата, як елемент розрахунку була видом (основним чи додатковим) грошового забезпечення і позивач мав на неї право на день звільнення. Щодо індексації вказав, що відповідач хибно трактує положення ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначаючи, що індексація грошового забезпечення до серпня 2024 року не проводилась, так як величина індексу споживчих цін у період з січня по липень 2024 року не перевищила 103 %. Оскільки постановою Кабінету міністрів України від 11.11.2015 № 988 вперше було визначено посадові оклади та в подальшому розмір окладу та інших складових не збільшувався, то листопад 2015 року є місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів), відповідно він є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення поліцейських Національної поліції України. Поріг індексації 103 % було перевищено у квітні 2016 року. Відповідно до п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Оскільки, зазначений показник за квітень 2016 був опублікований у травні 2016, індексацію слід проводити з 01.06.2016, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Отже, саме з 1 червня 2016 у відповідача виник обов`язок проводити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача. Вважає посилання відповідача на норми Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» у частині визначення базового місяця є недоречними, оскільки цими законами встановлено розмір мінімальної заробітної плати. За загальним правилом, місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів) є базовим. Однак, цими законами базовим місяцем визначено попередній місяць, що покликано покращити положення працівників так як нарахування індексації тобто фактичне збільшення заробітної плати відбудеться швидше. В свою чергу Законом України Про державний бюджет на 2023 та 2024 рік не вирішувалось питання щодо розміру грошового забезпечення поліцейських. Тобто, у січні 2024 року законом не збільшувався розмір грошового забезпечення поліцейських на відміну від інших працівників. 
Щодо не нарахування та не виплати позивачу премії за листопад 2022 року та за лютий 2023 року вказав, що у ці періоди служби було видано накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (додані до матеріалів справи), які в подальшому були визнані протиправними та скасовані судами (копії судових рішень надано на адресу суду). Вказав, що відповідно до пункту 6 розділу III Порядку №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Отже, відповідач, навіть без вказівки про це у судових рішеннях, після скасування наказів, які були підставою для зменшення грошового забезпечення, повинен був здійснити перерахунок такого самостійно та провести повний розрахунок при звільненні, однак цього не зробив чим вчинив протиправну бездіяльність. Просив позов задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП у Львівській області № 110о/с від 11.04.2012 року прийнятий на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Галицького районного відділу ЛМУ ГУМВС.
Відповідно до витягу з наказу ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 № 812 о/с ОСОБА_1 згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у Запас Збройних Сил: за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).
Наказом ГУ НП У Львівській області № 281 о/с від 17.04.2025 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу). Стаж служби в поліції при звільненні становив 13 років 00 місяців 05 днів.
Як стверджує позивач, при звільненні він мав право на: отримання грошової компенсації за всі доби не використаних відпусток за час служби; виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, а також на виплату всіх інших доходів на які він мав право за час служби (премія, індексація грошового забезпечення, доплата за службу у нічний час, нарахування премії, якої позивача було позбавлено незаконно, тощо). Позивачу виплачено грошову компенсацію не за всі дні невикористаної відпустки. В той же час, виплачена компенсація за певні періоди служби розрахована не правильно, зокрема для розрахунку не взято ні доплати за службу у нічний час, ні індексації, ні додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яка є складовою грошового забезпечення про що сформовано правовий висновок Верховного Суду. 
З метою нарахування вказаних виплат представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із адвокатським запитом. Однак, Головне управління у листі від 15.05.2025 № 157253-2025 повідомило адвоката про відсутність підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача. 
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому вказаних виплат, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України “Про Національну поліцію” (далі - Закон № 580-VII).
Щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 150 діб відпусток.
Як слідує з наказу ГУ НП у Львівській області № 281 о/с від 17.04.2025 позивачу виплачено компенсацію за невикористані під час служби дні щорічних оплачуваних відпусток, у кількості 108 днів за 2015-2025 роки (а.с. 131).
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не здійснено грошової компенсації за дні не використаної чергової відпустки за період його проходження служби в органах внутрішніх справ України. При цьому вказує, що відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону України «Про національну поліцію» поліцейським, які звільняються зі служби в поліції виплачується грошова компенсація за всі не використані під час служби дні невикористаної відпустки.
Щодо нарахування та виплати ГУНП грошової компенсації за невикористані 120 днів щорічної відпустки під час служби позивача в ГУМВС суд вказує таке.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) “Про утворення Національної поліції України” від 02.09.2015 № 641 утворено НПУ як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ. 
Постановою КМУ “Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ” від 16.09.2015 № 730, визначено утворити юридичну особу публічного права ГУНП.
Відповідно до пункту 56 Положення № 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.
Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.
Зважаючи на викладені норми, суд погоджується з доводами відповідача про те, що ГУНП у Львівській області є новоствореною установою і не є правонаступником ГУМВ України у Львівській області, а тому не повинно відповідати за зобов`язаннями останнього.
Станом на час судового розгляду справи ГУМВС України у Львівській області перебуває в стані припинення та питання щодо виплати компенсації за невикористані відпустки має вирішуватися Ліквідаційною комісією у порядку встановленому законом.
Тому, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.
Щодо компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як батьку двох дітей віком до 15 років.
Статтею 19 Закону № 504/96-ВР передбачена додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Така відпустка надається щорічно одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків, тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. 
Таким чином, аналізуючи положення вищезазначеної норми, право на таку додаткову відпустку має один із батьків, що має 2-х та більше дітей. 
З матеріалів справи слідує, що позивач є батьком двох дітей віком до 15 років.
Відповідач спростовуючи позовні вимоги вказав, що чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити для отримання додаткової соціальної відпустки. Тому для підтвердження права на вказану відпустку в даному випадку працедавцеві має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений і засвідчений в установленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується невикористання матір`ю дітей відпустки, передбаченої ст. 19 Закону № 504/96, у спірному періоді. 
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач мав належну інформацію про те, що на час проходження служби позивач сповістив ГУНП у Львівській області, що така відпустка не була використана у спірному періоді його дружиною, оскільки право на отримання такої обома батьками законодавством не передбачено. При цьому, роботодавець самостійно встановити вказану обставину не може. Будь яких доказів на спростування вказаних тверджень позивач до суду не надав. Більше того, позивач не звертався до ГУНП у Львівській області із заявами (рапортами) про надання такої відпустки у період проходження служби чи грошову компенсацію за невикористані дні такої відпустки. ГУНП могло об`єктивно не знати про бажання позивача, як батька, реалізувати право на отримання такої додаткової відпустки. Наявність у позивача 2-х та більше дітей віком до 15 років, не є безумовною підставою для реалізації права на отримання такої відпустки, оскільки в даному випадку необхідною умовою є також відсутність факту використання такої відпустки у спірному періоді іншим із батьків.
Тому в цій частині суд відхиляє доводи позивача.
Щодо не нарахування та не виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення.
Пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону № 580-VII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України. 
Згідно частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону № 580-VII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Наказом МВС від 06.04.2016 № 260, який набрав чинності з 27.05.2016, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”, тобто з 07 листопада 2015 року.
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 
1) посадовий оклад; 
2) оклад за спеціальним званням; 
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 
4) премії; 
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Згідно статті 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
В силу статті 19 Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як визначено у статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За приписами частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Приписами частини другої статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до статті 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з статтею 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
Вказаний Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (у редакції, чинній до 24.10.2017) / військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (у редакції, чинній після 24.10.2017).
Згідно п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до п.1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Із листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області від 15.05.2025 № 157253-2025, наданого у відповідь на запит позивача, суд встановив, що індексація грошового забезпечення поліцейських в ГУНП у Львівській області проводиться з листопада 2017 року. В листі вказано, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 30.10.2017 не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки нормативними документами не було врегульовано проведення індексації грошових доходів поліцейських.
У листі також зазначено, що дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” відновлено в 2024 році, який призупинено в 2023 році. Однак, індексація проводилась починаючи з 01 серпня.
Суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 внесено зміни до пункту 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова “військовослужбовців” словом “поліцейських”.
Відповідач мотивує правомірність не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення тим, що зміни до Порядку № 1078, які зобов`язують здійснювати індексацію грошового забезпечення саме поліцейських, внесені лише 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України № 782.
Однак суд звертає увагу, що положення Закону № 580-VIII та Закону № 1282-XII мають вищу юридичну силу, ніж положення Порядку № 1078.
З огляду на викладене суд критично оцінює доводи відповідача про здійснення індексації грошового забезпечення позивача лише з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України “Про Національну поліцію” та Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18 та від 21.01.2021 у справі № 160/35/20.
Оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України “Про Національну поліцію” та Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, тому, в силу положень частини 2 статті 8 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, про протиправну бездіяльність відповідача щодо не здійснення індексації грошового забезпечення позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.
Сторонами не заперечується, що позивач проходив службу у ГУНП у Львівській області з 07.11.2015, тому індексацію грошового забезпечення позивача слід здійснити з 07.11.2015.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосування базового місяця листопада 2015 року за період з січня 2024 по грудень 2024, суд зазначає таке. 
Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Положення Закону є чинним та неконституційним не визнавалося, тому підлягали застосуванню відповідачем.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснювати з січня 2024 року, то «базовим» місяцем для індексації грошового забезпечення у 2024 році, тобто місяцем, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, у розумінні цього Закону є грудень 2023 року, а не листопад 2015 року, як стверджує позивач.
Згідно з інформацією Держстату України, розміщеної на їх офіційному вебсайті, індекс споживчих цін склав: у січні - 100,4; у лютому 2024 року - 100,3; у березні - 100,5; у квітні - 100,2; у травні - 100,6; у червні - 102,2.
Оскільки обчислення індексу споживчих цін для індексації слід провадити з січня 2024 року, то індекс споживчих цін не перевищував 103 % до липня 2024 року.
У липні 2024 року індекс споживчих цін склав 104,3 % (1,004*1,003*1,005*1,002*1,006*1,022).
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у липні 2024 року складав 104,3 %, то у наступному місяці грошове забезпечення підлягало індексації.
З вище викладеного судом установлено, що до серпня 2024 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача.
Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно місяць підвищення доходу - грудень 2023 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 775,15 грн (серпень 2024 року - 130,20 грн, вересень 2024 року - 130,20 грн, жовтень 2024 року - 130,20 грн, листопад 2024 року - 130,20 грн, грудень 2024 року - 254,35 грн).
Згідно з інформацією щодо нарахованої та виплаченої індексації позивачу за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 позивачу у період з січня по липень 2024 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася і не виплачувалася, у серпні-листопаді 2024 року нараховано та виплачено індексацію в розмірі по 130,20 грн щомісяця, у грудні 2024 року - 254,35 грн (а.с. 32 зворот).
Тобто судом установлено, що відповідачем у вказаному періоді нарахування та виплата позивачу поточної індексації здійснювалася із дотриманням положень Закону № 1282-XII, Порядку № 1078, Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та в належному розмірі.
Щодо індексації грошового забезпечення у 2025 році суд зазначає таке.
Статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Положення Закону є чинним та неконституційним не визнавалося, тому підлягали застосуванню відповідачем.
З огляду на наведене, оскільки згідно із положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що індекс споживчих цін у січні 2025 року приймається за 1 або 100 відсотків, то саме січень 2025 року є «базовим» місяцем для індексації грошового забезпечення у 2025 році. Відповідно обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починається з лютого 2025 року.
Згідно з інформацією Держстату України, розміщеною на їх офіційному вебсайті, індекс споживчих цін склав: у січні 2025 року - 101,2; у лютому 2025 року - 100,8; у березні 2025 року - 101,5; у квітні 2025 року - 100,7; у травні 2025 року - 101,3; у червні 2025 року - 100,8.
Оскільки обчислення індексу споживчих цін для індексації слід провадити з лютого 2025 року, то індекс споживчих цін не перевищував 103 % до червня 2025 року.
У червні 2025 року індекс споживчих цін склав 104,4 % (1,008*1,015* 1,007*1,013).
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у червні 2025 року складав 104,4 %, то у наступному місяці грошове забезпечення підлягало індексації.
З вище викладеного судом установлено, що до липня 2025 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача.
Позивач звільнений з Головного управління Національної поліції у Львівській області 14.07.2025 року, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.
Щодо позовних вимог в частині нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за не використані 108 днів відпустки не в повному розмірі, без врахування індексації та додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу 1 п. 6 розділу VIІІ Порядку № 260, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Згідно з абзацом 10 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. 
Відповідно до приписів п. 3 розділу І Порядку № 260, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова № 168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, обрахованих та виплачених військовослужбовцю при звільненні з військової служби суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць у залежності від виконання завдань та часу приймання участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).
Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена постановою № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2025 у справі № 240/2921/23.
Враховуючи, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, так як установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168. 
Аналогічно не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині включення додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за не використані 108 днів відпустки.
Зважаючи на викладене, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за не використані 108 днів відпустки не в повному обсязі, зобов`язавши відповідача перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції та грошову компенсацію за не використані 108 днів відпустки, виходячи із розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Щодо доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 та з 01.10.2017 по 17.04.2025 суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до статті 94 Закону України “Про Національну поліцію”, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260).
Згідно п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. 
До складу грошового забезпечення входять: 
1) посадовий оклад; 
2) оклад за спеціальним званням; 
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 
4) премії; 
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Пунктом 15 Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що за несення служби в нічний час поліцейським обов`язково виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
У відзиві відповідач вказав, що підстави для прийняття рішення про задоволення позову відсутні, оскільки для виплати доплати за службу в нічний час не виконано всі умови, визначені законом, а саме головна умова - надходження до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку довідки встановленої форми залишається невиконаною. До відзиву відповідач долучив відповідь Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку на запит 91261-2025 від 06.06.2025, з якого слідує, що доплата за службу у нічний час здійснювалася ОСОБА_1 з лютого 2016 по вересень 2017. З жовтня 2017 по 17.04.2025 доплата в нічний час не здійснювалася, оскільки довідки обліку несення служби в нічний час до УФЗБО не надходили.
Однак, як встановив суд, відповідач на вимогу суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 02.06.2025, надати графіки чергувань, книги нарядів, книги видачі спеціальних засобів, книги видачі табельної вогнепальної зброї, бортового журналу транспортного засобу, журналу виїзду та повернення транспортних засобів та ін. за період з 07.11.2015 по 19.02.2025 вказав, що надати зазначену інформацію неможливо, оскільки на даний час в ІП «Добова зміна» ІКС «ІПНП» здійснюється облік тільки добової зміни ГУНП у Львівській області (оперативний черговий ГУНП, його помічники, а також відповідальний по ГУНП та його заступник), а запитувана інформація про щодобові переліки та склад нарядів поліції, слідчо-оперативних груп, що заступають на чергування в територіальних підрозділах відсутня. Також в електронному архіві ІКС «ІПНП» фіксується вхід користувача до системи та його дії, але статус особи на момент реєстрації не зазначається та дана інформація зберігається один рік.
Повідомив, що позивач ніс службу в нічний час в такі періоди: 
- 2017 рік "Книги нарядів” Інв. № 85 - записи відсутні; 
- 2018 рік “Книги нарядів” Інв.№ 85 - записи відсутні; Інв. № 2 - записи відсутні; Інв. № 50 - записи відсутні; Інв. № 74 - записи відсутні; Інв. № 92 - записи відсутні. 
- 2019 рік “Книги нарядів” Інв. №92 - записи відсутні ; Інв. № 44 — записи відсутні; Інв. № 72 — записи відсутні; Інв. № 93 — до несення служби в нічний час не залучався; 
- 2020 рік "Книги нарядів” Інв. № 26 - до несення служби в нічний час не залучався; Інв. № 57 — з 04.08.2020 — 05.08.2020; з 08.08.2020 — 09.08.2020 ; Інв. № 110 — з 12.08.2020-13.08.2020, з 01.09.2020-02.09.2020, з 05.06.2020-06.09.2020. з 09.09.2020 10.09.2020, з 13.09.2020-14.09.2020, з 21.09.2020-22.09.2020, з 06.12.2020-07.12.2020, з 10.12.2020-11.12.2020, з 14.12.2020-15.12.2020 ; Інв. № 124 — з 18.12.2020 19.12.2020, з 22.12.2020-23.12.2020, з 26.12.2020- 27.12.2020, з 30.12.2020-31.12.2020. 
- 2021 рік “Книги нарядів” Інв. № 124 — з 02.01.2021-03.01.2021, з 07.01.2021 08.01.2021, з 11.01.2021-12.01.2021, з 18.03.2021-19.03.2021, з 22.03.2021- 23.03.2021, з 26.01.2021-27.01.2021, з 30.03.2021-31.03.2021, з 03.04.2021- 04.04.2021, з 07.04.2021-08.04.2021, з 11.04.2021-12.04.2021; Інв. №166 — з 19.04.2021-20.04.2021, з 27.04.2021-28.04.2021, з 21.05.2021-22.05.2021, з 25.05.2021-26.05.2021, з 29.05.2021-30.05.2021, з 02.06.2021-03.06.2021, з 30.06.2021-01.07.2021, з 04.07.2021 05.07.2021, з 09.07.2021-09.07.2021, з 12.07.2021-13.07.2021, з 16.07.2021-17.07.2021, з 20.07.2021-21.07.2021, з 24.07.2021-25.07.2021, з 28.07.2021-29.07.2021, з 01.08.2021-02.08.2021, з 05.08.2021-06.08.2021, з 09.08.2021-10.08.2021, з 13.08.2021 14.08.2021, з 17.08.2021-18.08.2021; Інв. №179 — з 21.08.2021-22.08.2021, з 25.08.2021- 26.08.2021, з 29.08.2021-30.08.2021, з 02.09.2021-03.09.2021, з 06.09.2021 07.09.2021, з 14.09.2021-15.09.2021, з 18.09.2021-19.09.2021, з 22.09.2021- 23.09.2021, з 30.09.2021-01.10.2021, з 08.10.2021-09.10.2021, з 12.10.2021- 13.10.2021, з 16.10.2021-17.10.2021, з 20.10.2021-21.10.2021, з 24.10.2021- 25.10.2021, з 28.10.2021 29.10.2021, з 01.11.2021-02.11.2021, з 05.11.2021- 06.11.2021, з 09.11.2021-10.11.2021, з 25.11.2021-26.11.2021, з 29.11.2021- 30.11.2021; Інв. №189 — записи відсутні. 
- 2022 рік “Книги нарядів” Інв. № 189 — записи відсутні; Інв. № 223 — записи відсутні; Інв. № 225 — з 02.03.2022-03.03.2022, з 05.03.2022-06.03.2022, з 08.03.2022 09.03.2022, з 11.03.2022-12.03.2022, з 14.03.2022-15.03.2022, з 18.03.2022-19.03.2022, з 22.03.2022-23.03.2022, з 26.03.2022-27.03.2022, з 30.03.2022-31.03.2022, з 11.04.2022-12.04.2022, з 15.04.2022-16.04.2022, з 19.04.2022-20.04.2022, з 23.04.2022 24.04.2022, з 27.04.2022-28.04.2022, з 05.05.2022-06.05.2022, з 09.05.2022-10.05.2022, з 13.05.2025-14.05.20222, з 17.025.2022-18.05.2022, з 21.05.2022-22.05.2022, з 25.05.2022-26.05.2022, з 29.05.2022-30.05.2022, з 06.06.2022-07.06.2022; Інв. № 230 — з 10.06.2022 - 11.06.2022, з 14.06.2022-15.06.2022, з 18.06.2022-19.06.2022. з 22.06.2022- 23.06.2022, з 26.06.2022-27.06.2022, з 30.06.2022-01.07.2022, з 04.07.2022 05.07.2022, з 08.07.2022-09.07.2022; Інв.№239 — з 12.07.2022-13.07.2022, з 16.07.20222-17.07.2022, з 20.07.2022-21.07.2022, з 24.07.2022-25.07.2022, з 01.07.2025 3 28.07.2022-29.07.2022, з 01.08.2022-02.08.2022, 05.08.2022-06.08.2022, з 13.08.2022 14.08.2022, з 29.08.2022-30.08.2022, з 02.09.2022-03.09.2022, з 06.09.2022- 07.09.2022, з 10.09.2022-11.09.2022, з 14.09.2022-15.09.2022, з 18.09.2022- 19.09.2022, з 22.09.2022-23.09.2022, з 26.09.2022-27.09.2022, з 30.09.2022- 01.10.2022, з 04.10.2022 05.10.2022, з 08.10.2022-09.10.2022, з 12.10.2022- 13.10.2022, з 16.10.2022-17.10.2022; Інв. № 248 — з 20.10.2022-21.10.2022, з 24.10.2022-25.10.2022, з 28.10.2022 29.10.2022, з 01.11.2022-02.11.2022, з 05.11.2022-06.11.2022, з 09.11.2022-10.11.2022, з 25.11.2022-26.11.2022, з 29.11.2022-30.11.2022, з 03.12.2022-04.12.2022, з 07.12.2022-08.12.2022; Інв. № 262 — з 23.12.2022-24.12.2022, з 27.12.2022-28.12.2022, з 31.12.2022-01.01.2023. 
- 2023 рік “Книги нарядів” Інв. № 262 — з 04.01.2023-05.01.2023, з 12.01.2023 13.01.2023 з 16.01.2023-17.01.2023, з 09.02.2023-10.02.2023; Інв. № 340 — записи відсутні; Інв.№360 — записи відсутні; Інв. № 375 — записи відсутні. 
- 2024 рік “Книги нарядів” Інв. № 375 — записи відсутні; Інв. № 19 — записи відсутні; Інв. № 45 — з 20.03.2024-21.03.2024, з 24.03.2024-25.03.2024, з 28.03.2024 29.03.2024, з 01.04.2024-02.04.2024, з 05.04.2024-06.04.2024, з 10.04.2024- 11.04.2024, з 14.04.2024-15.04.2024, з 18.04.2024-19.04.2024; Інв .№ 55 — з 22.04.2024-23.04.2024, з 26.04.2024-27.04.2024, з 01.05.2024-02.05.2024, з 09.05.2024-10.05.2024, з 13.05.2024-14.05.2024, з 17.05.2024-18.05.2024, з 21.05.2024-22.05.2024, з 25.05.2024 26.05.2024, з 02.06.2024-03.06.2024, з 06.06.2024-07.06.2024; Інв. № 66 — з 14.06.2024-15.06.2024, з 18.06.2024- 19.06.2024, з 22.06.2024-23.06.2024, з 30.06.2024 01.07.2024, з 04.07.2024- 05.07.2024, з 08.07.2024-09.07.2024, з 12.07.2024-13.07.2024, з 16.07.2024- 17.07.2024, з 20.07.2024-21.07.2024, з 09.08.2024-10.08.2024, з 11.08.2024- 12.08.2024; Інв. № 93 — з 16.10.2024-17.10.2024, з 20.10.2024-21.10.2024, з 24.10.2024-25.10.2024, з 28.10.2024-29.10.2024, з 01.11.2024-02.11.2024, з 22.11.2024-23.11.2024, з 25.11.2024-26.11.2024, 29.11.2024-30.11.2024, з 03.12.2024 04.12.2024, з 07.12.2024-08.12.2024, з 11.12.2024-12.12.2024, з 15.12.2024- 16.12.2024, з 23.12.2024-24.12.2024; Інв. № 109 — з 27.12.2024-28.12.2024, з 31.12.2024 01.01.2025. 
- 2025 рік “Книги нарядів” Інв. № 109 — з 04.01.2025-05.01.2025, з 18.01.2025 19.01.2025, з 21.01.2025-22.01.2025, з 23.01.2025-24.01.2025, з 27.01.2025- 28.01.2025, з 31.01.2025-01.02.2025, з 03.02.2025-04.02.2025, з 06.02.2025- 07.02.2025, з 09.02.2025-10.02.2025, з 12.02.2025-13.02.2025, з 18.02.2025- 19.02.2025, з 21.02.2025 22.02.2025, з 17.03.2025-18.03.2025, з 20.03.2025- 21.03.2025, з 21.03.2025-22.03.2025, з 25.03.2025-26.03.2025.
Суд враховує, що доказів на підтвердження обставин виконання позивачем службових обов`язків в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в матеріалах справи немає, оскільки такі, як вказав відповідач, зберігаються один рік, що підтверджено відповіддю на запит № 91402-2025 від 06.06.2025 (а.с. 155).
За період з 2017 по 2025 рік надано відомості, витребувані судом, з яких слідує, що позивач ніс службу у нічний час з 04.08.2020 по 26.03.2025.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання доплати за службу в нічний час за час проходження служби в поліції за період з 04.08.2020 по 26.03.2025.
Щодо не включення доплати за службу в нічний час при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової допомоги при звільненні, суд вказує таке.
Відповідно до ст. 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить спеціальні умови для певних категорій поліцейських, такі як, зокрема, службу в нічний час. 
Згідно п. 11 розділу II Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. 
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. 
Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. 
З вказаних норм слідує, що така доплата не входить до переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки її виплата здійснюється не щомісячно, має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків. 
Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється вказані виплати.
Виходячи з наведеного суд відхиляє доводи позивача в цій частині позовних вимог.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час без урахування податків та зборів, суд зазначає, що визначення конкретної суми, яка підлягає перерахуванню позивачу, після сплати необхідних податків та зборів, так і саме нарахування сум податків та зборів належить до компетенції відповідача. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити в повному обсязі премію за листопад 2022 та лютий 2023 суд вказує таке.
За змістом пп. 2 п. 4 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Пункт 3 Порядку № 260 передбачає, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п. 12 розділу 2 Порядку №260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу.
Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорта (звернення) керівника.
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Отже, преміювання поліцейських здійснюється відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань. Встановлення розміру премії належить до дискреційних повноважень керівників органів поліції, які призначають премію залежно від виконання показників преміювання (у тому числі допущення проступків), які можуть впливати на розмір премії.
Враховуючи, що преміювання поліцейського є правом керівника, а не його обов`язком, розмір премій встановлюється для кожної особи в індивідуальному порядку, виходячи з рівня виконання нею службових обов`язків та дотримання дисципліни, приймаючи до уваги, що у листопаді 2022 року та у лютому 2023 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення, а відповідно до абзацу 2 пункту 12 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, у місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися, суд констатує відсутність протиправності в діях відповідача щодо не встановлення позивачу премії за листопад 2022 року та лютий 2023 року.
Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача в цій частині необґрунтованими.
Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.
Згідно з частинами 3, 4 статті 137 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оскільки представник позивача не виконав вищевказаних вимог, суд при прийнятті рішення у справі не може встановити розмір понесених судових витрат. Тому, така вимога задоволенню не підлягає.
Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 252 КАС України, передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за не використані 108 днів відпустки не в повному обсязі.
3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції та грошову компенсацію за не використані 108 днів відпустки, виходячи із розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.
5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.
6. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час. 
7. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у період з 04.08.2020 по 26.03.2025.
8. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
9. Судові витрати розподілу не підлягають.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007 м. Львів площа Генерала Григоренка 3; код ЄДРПОУ 40108833).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур