ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2026 року 	Справа № 280/9207/25 м.Запоріжжя 	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді: Батрак І.В., 
за участю секретаря: Федорчука Є.В., 
представників позивача Ємельянової О.О., Сови Я.О.,
представника відповідача Завгородньої К.М.,
представників третьої особи Карпій С.Є., Гуркової О.О.,
розглянувши в відритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський кам`яний кар`єр №3» 
до Запорізької обласної державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мокрянський кам`яний кар`єр №3» (далі – ТОВ «МКК №3», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом Запорізької обласної державної адміністрації (далі – Запорізька ОДА, відповідач), в якому просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на промисловому майданчику № 2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15;
зобов`язати відповідача видати позивачу дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на промисловому майданчику № 2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15.
На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві вказує, що посилання Департамент захисту довкілля Запорізької обласної у своєму листі про обґрунтування підстав відмови у видачі дозволу на «одну адресу» як підставу для відмови є безпідставним і суперечить чинному законодавству України, оскілки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачою дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2023 №63), дозвіл на викиди видається щодо стаціонарних джерел викидів певного об`єкта. Нормативно-правові акти (постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2023 № 63, наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.06.2023 №448, Закон України «Про охорону атмосферного повітря») не містять вимоги про отримання одного дозволу виключно за ознакою спільної поштової адреси. Зауважує, що межі промислового майданчика № 2 не збігаються з межами промислового майданчика 1, що підтверджується документами доданими до позовної заяви. Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. Наголошує, що ТОВ «МКК № 3» обґрунтовано розділяє свою діяльність на два промислові майданчики (промисловий майданчик № 1 – гірничний цех і промисловий майданчик № 2 – дробарно-сортувальний завод, який в свою чергу складається з дробарно-сортувальних цехів ДСЦ № 1 та ДСЦ № 2), які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, 15, з різними правовими підставами користування земельними ділянками, на яких вони знаходяться та різними видами діяльності, зазначеними в реєстраційних документах Товариства. Вважає, що ТОВ «МКК № 3» має законні підстави для отримання окремого дозволу щодо діяльності промислового майданчика № 2 (ІІ група) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, 15, оскільки його діяльність і правовий статус земельної ділянки суттєво відрізняються від промислового майданчика № 1.
Ухвалою суду від 23.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав, 04 листопада 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву (вх. №55483), у якому вказує, що суб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до Порядку ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030 «Деякі питання ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки», згідно з абзацом четвертим пункту 2 якого об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки. З урахуванням вищевикладеного, стверджує, що об`єкт - гірничий цех та дробарно-сортувальний завод ТОВ «МКК №3», який має одну адресу місцезнаходження, а саме: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013, тому є одним об`єктом підвищеної небезпеки та об`єктом першої групи. Таким чином, обласна державна адміністрація вважає, що об`єкт (гірничий цех та дробарно-сортувальний завод) ТОВ «МКК №3», який розташований за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013, належить до об`єктів першої групи та має діючий Дозвіл, виданий Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України від 14.10.2024 № UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031, проте не на всі стаціонарні джерела викидів (без урахування стаціонарних джерел викидів дробарно-сортувального заводу). З огляду на викладене, вважає доводи позивача, наведені у позовній заяві, про належність об`єкта до другої групи є такими, що не відповідають дійсності, а твердження, зазначені у документах, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «МКК №3», є хибними, а тому просить у задоволенні позову відмовити.
10 листопада 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (вх. №56224), в якій пояснює, що планована діяльність «Проммайданчика № 2 Дробарні цехи» відповідно до Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21-/01-7425/1 від 27.09.2024, - розширення виробництва зі збільшенням річної продуктивності дробарних цехів з переробкою граніту на щебінь та відсів з лінією по пересіву піску із відсівів щебеню – даний висновок виданий Міндовкілля для об`єкта ІІ групи і підтверджує, що зазначена діяльність може здійснюватися як окремий об`єкт без об`єднання з «Проммайданчиком № 1 Гірничим цехом. Вкотре зауважує, що межі промислового майданчика № 2 не збігаються з межами промислового майданчика №1, що підтверджується документами доданими до позовної заяви. Крім того, зауважує, що ТОВ «МКК № 3» не належить до об`єктів підвищеної небезпеки і не зобов`язано проводити нову ідентифікацію. Крім того, заповнена таблиця у Додатку до Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 14.10.2024 №UA23060070010748330-I-0269 пп. 4 Заходи щодо охорони атмосферного повітря у разі виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, ліквідації наслідків забруднення атмосферного повітря (для об`єктів, які згідно з Порядком ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030 «Деякі питання ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки, віднесені до об`єктів підвищеної небезпеки відповідного класу») – являється технічною помилкою розробника документації. На думку позивача, відповідачем не надано жодних підтверджуючих документів, зокрема, копії/витяги з Єдиного реєстру зброї, копії будь-яких дозволів (сертифікатів, свідоцтв) на зберігання вибухових матеріалів, виданих на адресу/майданчик, щодо якого Департамент захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації вбачає підстави для віднесення об`єкта до об`єктів підвищеної небезпеки.
Ухвалою суду від 11.11.2025 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації (далі – Департамент захисту довкілля ЗОДА, третя особа).
19 листопада 2025 року від третьої особи до суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. №58347), які є повністю ідентичними наданому раніше Запорізькою ОДА відзиву на позовну заяву.
Ухвалою судді від 23.12.2025 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 20 січня 2026 року.
20 січня 2026 року вирішено відкласти підготовче засідання по справі на 12 лютого 2026 року.
09 лютого 2026 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення (вх. №6674), у яких вказує, що посилання відповідача на зміну підходів до видачі дозволів на викиди та наведення прикладів з попередньої регуляторної практики (зокрема щодо дозволів через «дріб» або включення додаткового обладнання в межах одного об`єкта) не стосуються предмета спору. Такі приклади описують зміну складу джерел у межах одного й того самого об`єкта, тоді як у даній справі йдеться про різні об`єкти з різними видами діяльності. Чинне законодавство не передбачає механізму коригування або доповнення раніше виданих дозволів, а тому звернення позивача за отриманням окремого дозволу на викиди було єдиним можливим і правомірним способом реалізації вимог закону. Звертає увагу суду, що позиція відповідача фактично зводиться до того, що будь-яке підприємство, яке має декілька виробничих майданчиків, зобов`язане отримувати дозвіл для першої групи незалежно від характеристик кожного з них. Проте, такий підхід не передбачений жодною нормою законодавства. Група об`єкта визначається фактичними характеристиками стаціонарних джерел. Якщо об`єкт не відповідає критеріям першої групи, його неможливо правомірно віднести до першої групи шляхом об`єднання з іншими джерелами. На думку позивача, одна поштова адреса не означає один об`єкт у розумінні екологічного законодавства. Жоден нормативний акт не встановлює правила: «одна адреса = один об`єкт». Посилання відповідача на можливість здійснення діяльності на підставі декларації про викиди під час дії воєнного стану не спростовує правомірності позиції позивача. Така декларація має виключно тимчасовий характер і не замінює дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Законодавством передбачено обов`язок отримання дозволу протягом обмеженого строку після припинення або скасування воєнного стану, однак фактична тривалість процедури отримання дозволу унеможливлює її завершення в такий строк без ризику притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за відсутність дозволу.
Представником третьої особи до суду надано також додаткові пояснення у справі (вх. №7271 від 10.02.2026), у яких наголошує, що належність об`єкта до другої категорії виду планованої діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не означає належність об`єкта до другої групи в розумінні Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Посилається на приписи Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та вказує, що дозволи на викиди для об`єктів першої групи видаються Мінекономіки, а другої та третьої груп – обласними державними адміністраціями. Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України ТОВ «МКК №3» видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 14.10.2024 № UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031, для об`єкта першої групи (проммайданчик №1 – гірничий цех), з зазначеним місцезнаходженням об`єкта: 69013, Запорізька область, Запорізький район, південно-східна окраїна м. Запоріжжя, територія Запорізької міської територіальної громади, вул. Загорська, 15. Таким чином, відповідно до п. 7 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, зі змінами, для отримання Дозволу від стаціонарних джерел викидів дробарно-сортувального заводу суб`єкту господарювання необхідно подати до Мінекономіки відповідні заяву та пакет документів для видачі Дозволу для об`єкта, який розташований за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013 з урахуванням всіх стаціонарних джерел викидів (гірничого цеху та дробарно-сортувального заводу). Пояснює, що з 2007 року на всій території України, розмежування території на окремі об`єкти/промислові майданчики та відповідно визначення кількості Дозволів, які необхідно отримувати, здійснювалось відповідно до роз`яснень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища з урахуванням існуючих на період розгляду документів для видачі Дозволу на підставі положень Порядків ідентифікації), без урахування того, чи належить той чи інший об`єкт суб`єкта господарювання до об`єктів підвищеної небезпеки. З 2007 по 2023 роки критерієм розмежування на різні промислові майданчики – відстань, більша за 500 м, з 2023 по теперішній час – різне фактичне місцезнаходження об`єкта. З урахуванням вищевикладеного, вважає, що об`єкт (гірничий цех та дробарно-сортувальний завод) ТОВ «МКК №3», який розташований за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013, належить до об`єктів першої групи та має діючий Дозвіл, виданий Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України від 14.10.2024 № UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031, проте, не на всі стаціонарні джерела викидів (без урахування стаціонарних джерел викидів дробарно-сортувального заводу).
Крім того, 11 лютого 2026 року представником відповідача до матеріалів справи долучені додаткові пояснення (вх. №7585), у яких зазначає, що відстань між промисловими майданчиками № 1 (гірничий цех) та № 2 (дробарно-сортувальний завод) ТОВ «МКК №3» є меншою за 500 м, що підтверджується ситуаційною картою-схемою, яка міститься на сторінці 30 документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та долучена позивачем до позовної заяви (викопіювання ситуаційної карти-схеми із позначенням відстані між промисловими майданчиками додається). Отже, гірничий цех та дробарно-сортувальний завод є одним об`єктом, на який необхідно одержувати один Дозвіл. Таким чином, для отримання Дозволу для стаціонарних джерел викидів дробарно-сортувального заводу суб`єкту господарювання необхідно подати до Мінекономіки відповідні заяву та пакет документів для видачі Дозволу для об`єкта, який розташований за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013 з урахуванням всіх стаціонарних джерел викидів (гірничого цеху та дробарно-сортувального заводу).
У свою чергу, представником позивача 11 лютого 2026 року подано до суду відповідь на додаткові пояснення третьої особи (вх. №7653), у яких підкреслює, що відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», дозвіл видається на підставі документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для конкретного об`єкта із визначеними стаціонарними джерелами. Аналогічно, пункт 2 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди (Постанова КМУ №302), визначає, що дозвіл видається суб`єкту господарювання на об`єкт, який має стаціонарні джерела викидів. Жодна норма: ні Закону, ні Порядку №302, ні Інструкції, затвердженої наказом №448, не встановлює правила «одна адреса — один дозвіл». Відповідач посилається на факт постановки гірничого цеху у 2023 році на державний облік в електронній системі як об`єкта, що справляє вплив на довкілля. Разом з тим, підкреслює, що постановка на облік в електронній системі є технічною реєстраційною процедурою та не визначає кількість дозволів на викиди. Законодавство у сфері охорони атмосферного повітря не містить норми, яка б встановлювала, що наявність у суб`єкта господарювання декількох об`єктів за однією поштовою адресою є підставою для їх автоматичного об`єднання в один об`єкт для цілей дозвільної процедури. Облік здійснюється щодо конкретного об`єкта з визначеними стаціонарними джерелами викидів, а не щодо адреси як адміністративного реквізиту. Таким чином, посилання відповідача на постановку на облік не є правовою підставою для висновку про необхідність отримання одного дозволу на два різні виробничі майданчики. Щодо визначення відстані між об`єктами (80 м та 500 м) зауважує, що навіть за умови іншого способу вимірювання, критерій відстані між земельними ділянками не має нормативного значення для вирішення питання про кількість дозволів. Щодо різних категорій планованої діяльності (ОВД) пояснює, що позивач отримав окремі висновки з ОВД щодо: видобування (перша категорія), переробки (друга категорія). Це підтверджує різний характер діяльності та різний рівень впливу. Більше того, у звіті з ОВД розраховано кумулятивний вплив, що підтверджує, що уповноважений орган володів інформацією про існування двох майданчиків. При цьому, жодна норма закону не забороняла отримання окремого дозволу для окремого виробничого майданчика. Натомість, відповідач, не маючи прямої законодавчої заборони, відмовив у видачі дозволу, посилаючись на критерії, які фактично самостійно сформував для відмови у видачі дозволу. Такі дії виходять за межі дискреційних повноважень органу.
У підготовчому засіданні, призначеному на 12 лютого 2026 року, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 лютого 2026 року.
У судовому засіданні 24 лютого 2026 року судом за клопотанням позивача допитана як свідок ОСОБА_1 , яка надала пояснення щодо розроблення документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на промисловому майданчику №2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15 по другій групі. 
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Просять позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представники третьої особи у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі із підстав, наведених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.
На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.
Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників учасників справи, судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «МКК №3» (код ЄДРПОУ 25477298) 09.04.1998 зареєстровано в якості юридичної особи (дата запису 23.11.2005, номер запису:11031200000009678), видами діяльності якого є: 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю (основний); 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Департамент захисту довкілля ЗОДА розглянув заяву, що надійшла через Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя 03.09.2025 за № 49247/06-02/6 та зареєстрована в Департаменті від 04.09.2025 за № 69/02.1-13 та пакет документів, який долучено позивачем до неї, а саме:
1. документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «МКК №3», в яких зазначається, що об`єкт (промисловий майданчик №2 – дробарно-сортувальний завод) знаходиться за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013 та належить до ІІ групи;
2. відомості про оцінку впливу на довкілля (лист ТОВ «МКК №3» від 07.08.2025 №241);
3. лист Запорізької ОДА від 17.06.2025 № 07093/08-39 про відсутність звернень, зауважень та пропозицій громадян до оголошення про намір ТОВ «МКК №3» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для проммайданчика, який розташований за адресою: вул. Загорська, буд. 15, м. Запоріжжя, 69013;
4. газета «Запорізькій пенсіонер» від 14.05.2025 № 20 (652), в якій опубліковано оголошення про намір ТОВ «МКК №3» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - Дозвіл) для проммайданчика, який розташований за адресою: вул. Загорська, буд. 15, м. Запоріжжя, 69013.
29 вересня 2025 року ТОВ «МКК № 3» за вх. № 152 надійшли лист вих. № 08-39/3326 Запорізької ОДА від 24.09.2025 про опрацювання пакету документів для видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та розпорядження № 62-д голови Запорізької ОДА І. Федорова від 24.09.2025 про відмову у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «МКК № 3» відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11-1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
В листі вих. № 08-39/3326 Запорізької обласної державної адміністрації від 24.09.2025 зазначено, що після розгляду вищезазначеного пакету документів встановлено недостовірні відомості, а саме:
відповідно до абзацу другого пункту 53 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (далі – Порядок № 302), Міндовкілля веде облік суб`єктів господарювання, які отримали дозволи на викиди, в розрізі об`єктів першої, другої, третьої груп (залежно від того, до яких груп належать об`єкти суб`єктів господарювання) та областей, що підлягає публічному розміщенню на своєму офіційному веб-сайті щокварталу до 10 числа наступного місяця в електронній формі. В зазначеному реєстрі існує виданий Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України ТОВ «МКК №3» Дозвіл від 14.10.2024 № UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031, для об`єкта першої групи (проммайданчик №1 – гірничий цех), з зазначеним місцезнаходженням об`єкта: 69013, Запорізька область, Запорізький район, південно-східна окраїна м. Запоріжжя, територія Запорізької міської територіальної громади, вул. Загорська, 15.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», до першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або через центри надання адміністративних послуг.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» об`єкт підвищеної небезпеки – єдиний майновий комплекс підприємства, що включає будь-які будівлі, виробництва (цехи, відділення, виробничі дільниці), окреме обладнання та джерела небезпеки, розташовані в межах території такого об`єкта, який за результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу.
Суб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до Порядку ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030 «Деякі питання ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки» (далі – Порядок ідентифікації).
Згідно з абзацом четвертим пункту 2 Порядку ідентифікації об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки.
Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 «Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи», зі змінами, Департаментом було надіслано документи на отримання дозволу до ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області для отримання відповіді щодо можливості (неможливості) видачі дозволу.
ГУ Держпродспоживслужба в Запорізькій області проінформувала про те, що правових підстав щодо розгляду документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у Головного управління не має.
Враховуючи вимоги статті 11-1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: на підставі виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання , недостовірних відомостей, відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 24.09.2025 №62-д, облдержадміністрація відмовляє у видачі Дозволу.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на промисловому майданчику № 2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Загорська, 15, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 № 2707-XII (далі - Закон №2707-XII) спрямований, зокрема, на забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище та визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.
Регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами регламентовано положеннями ст. 11 Закону № 2707-XII, частиною 5 якої визначено, що Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг.
Згідно із ч. 10 та 11 ст. 11 Закону № 2707-XII дозволи на викиди видаються за умови: неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.
У разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, впровадження заходів щодо скорочення викидів до зазначених дозволів вносяться зміни.
У свою чергу Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV (далі - Закон №2806-IV) визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.
Згідно з визначенням статті 1 Закону №2806-IV дозвільна (погоджувальна) процедура - сукупність дій, що здійснюються адміністраторами та дозвільними органами під час проведення погодження (розгляду), оформлення, надання висновків тощо, які передують отриманню документа дозвільного характеру.
Частиною 3 ст. 2 Закону №2806-IV передбачено, що видача (відмова у видачі, припинення дії) дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про охорону атмосферного повітря».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закон №2806-IV виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі документа дозвільного характеру або відмови у його видачі; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.
У силу ч. 1-2 ст. 4-1 Закону №2806-IV порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 11 Закону № 2707-XII Кабінет Міністрів України постановою від 13.03.2002 № 302 «Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи» затвердив Порядок № 302 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №302), який встановлює єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
За приписами п. 2 Порядку №302 дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб`єкту господарювання за формою, встановленою Міндовкіллям.
За приписами п. 3 Порядку № 302 суб`єкту господарювання, об`єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Міндовкіллям за погодженням з Держпродспоживслужбою; суб`єкту господарювання, об`єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держпродспоживслужби.
Суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Міндовкіллю, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Міндовкіллям Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян. (п. 5 Порядку №302).
Судом встановлено, що враховуючи вимоги ст. 11-1 Закон №2707-XII, а саме: на підставі виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей, відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 24.09.2025 № 62-д, що додається, облдержадміністрацією відмовлено у видачі Дозволу Позивачу.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності. Зазначеною статтею також визначено першу та другу категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля.
За визначенням ст.1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», Законом України «Про охорону атмосферного повітря» іншими актами законодавства не передбачено, група об`єкта, для видачі дозволу на викиди співставна та/або залежить від категорії виду планованої діяльності та об`єкта, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля.
Таким чином, належність об`єкта до другої категорії виду планованої діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не означає належність об`єкта до другої групи в розумінні Закон №2707-XII.
Відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища (наразі Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України), або через центри надання адміністративних послуг, а об`єктів, які належать до другої або третьої груп – обласними державними адміністраціями.
Таким чином, дозволи на викиди для об`єктів першої групи видаються Мінекономіки, а другої та третьої груп – обласними державними адміністраціями.
Перелік виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування визначений Інструкцією про вимоги до оформлення документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, затвердженою наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.06.2023 № 448, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 серпня 2023 року № 1475/40531, містить вид виробництва «підземні гірські роботи і зв`язані з ними операції, відкрите добування корисних копалин з поверхні ділянки, що перевищує 25 га.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МКК №3» здійснює діяльність на родовищі Мокрянське, ділянка Правобережна, площа якої становить 88,48 га, що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами від 31.08.1998 № 1539, зі змінами 
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» об`єкт підвищеної небезпеки – єдиний майновий комплекс підприємства, що включає будь-які будівлі, виробництва (цехи, відділення, виробничі дільниці), окреме обладнання та джерела небезпеки, розташовані в межах території такого об`єкта, який за результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу.
Видобування корисних копалин (граніту) відповідно до долученого позивачем до позовної заяви спеціального дозволу на користування надрами та його наступна переробка, є нерозривно пов`язаними в один технологічний ланцюг господарської діяльності ТОВ «МКК №3», оскільки продуктом (результатом господарської діяльності) є подрібнений та оброблений щебінь, пісок та суміші, що зазначено на вебсайті Позивача (https://www.karyer3.com/) і не заперечується ним.
Таким чином, господарська діяльність на промислових майданчиках № 1 (гірничий цех) та № 2 (дробарно-сортувальний завод) є технологічно пов`язаною, такою, що здійснюється за однією фактичною адресою, а саме: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013 та на єдиному майновому комплексі, а отже, належить до господарської діяльності, що здійснюється на одному об`єкті, на який необхідно одержувати один Дозвіл.
Щодо поняття «промисловий майданчик» в частині визначення географічних координат вважаємо за доцільне зазначити, що такі координати можуть бути визначені як будь-яка частина земної поверхні, у тому числі з усіма будівлями, цехами та іншими спорудами і є змінною величиною в залежності від масштабу розгляду будь-якої частини земної поверхні.
Крім того, суб`єкт господарювання відповідно до вимог чинного природоохоронного законодавства України не наділений правом самостійно розділяти свою діяльність, що фактично здійснюється за одним і тим же фактичним місцезнаходженням на різні промислові майданчики.
В долученому позивачем до позовної заяви Дозволі від 14.10.2024 №UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031, для об`єкта першої групи (проммайданчик №1 – гірничий цех), з зазначеним місцезнаходженням об`єкта: 69013, Запорізька область, Запорізький район, південно-східна окраїна м. Запоріжжя, територія Запорізької міської територіальної громади, вул. Загорська, 15, виданим Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України, а саме: на першій сторінці Додатку до Дозволу міститься інформація про місцезнаходження об`єкта за адресою: вул. Загорська 15, м. Запоріжжя.
На сторінках 7-8 Додатку до вказаного Дозволу, виданого для об`єкта першої групи, а саме: у п. 4 Перелік заходів щодо скорочення викидів, пп. 4 Заходи щодо охорони атмосферного повітря у разі виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, ліквідації наслідків забруднення атмосферного повітря (для об`єктів, які згідно з Порядком ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030 «Деякі питання ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки», віднесені до об`єктів підвищеної небезпеки відповідного класу») зазначено місцезнаходження об`єкта підвищеної небезпеки: 69013, Запорізька область, Запорізький район, південно-східна окраїна м. Запоріжжя, територія Запорізької міської територіальної громади, вул. Загорська, 15.
Згідно з п. 14 розділу II Інструкції про вимоги до оформлення документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.06.2023 № 448, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 серпня 2023 р. за № 1475/40531, Перелік заходів щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, ліквідації наслідків забруднення атмосферного повітря розробляється для об`єктів, які згідно із законодавством віднесені до об`єктів підвищеної небезпеки відповідного класу (включені до Державного електронного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки), і надається за формою, наведеною у таблиці 10.2 додатка 10 до цієї Інструкції.
Таким чином, позивач самостійно ідентифікував об`єкт, розташований за адресою: 69013, Запорізька область, Запорізький район, південно-східна окраїна м. Запоріжжя, територія Запорізької міської територіальної громади, вул. Загорська, 15 як об`єкт підвищеної небезпеки і об`єкт першої групи, що підтверджується інформацією, зазначеною на сторінках 7-8 Додатку до Дозволу.
В листі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 08.11.2007 №12052/11/10-07 щодо роз`яснень у галузі охорони атмосферного повітря, офіційно оприлюдненому на офіційному вебпорталі Верховної Ради України (посилання на документ: https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v1205617-07#Text, роздрукований примірник додається), зазначено «відповідно до п. 5 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956, та листа-роз`яснення Мінекоресурсів від 21.08.2002 № 6767/16/3-8, у разі, коли відокремлені підрозділи знаходяться на відстані понад 500 метрів від основної території підприємства, вони вважаються окремими об`єктами і визначення координат проводиться для кожного об`єкта окремо. У разі, коли відстань між відокремленим підрозділом та основною територією не досягає 500 метрів, вони вважаються одним об`єктом і для нього визначаються координати. Ураховуючи зазначене, вважаємо, що суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа-підприємець) отримує один дозвіл на викиди для відокремлених підрозділів, розташованих у межах одного населеного пункту у разі, коли відстань між відокремленим підрозділом та основною територією підприємства не досягає 500 метрів. У разі, коли відокремлені підрозділи знаходяться на відстані понад 500 метрів від основної території підприємства, суб`єкт господарювання отримує для кожного підрозділу дозвіл на викиди.
Відстань між промисловими майданчиками № 1 (гірничий цех) та № 2 (дробарно-сортувальний завод) ТОВ «МКК №3» є меншою за 500 м, що підтверджується ситуаційною картою-схемою, яка міститься на сторінці 30 документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та долучена позивачем до позовної заяви (викопіювання ситуаційної карти-схеми із позначенням відстані між промисловими майданчиками міститься в матеріалах справи), отже гірничий цех та дробарно-сортувальний завод є одним об`єктом, на який необхідно одержувати один Дозвіл.
Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 втратив чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030, якою затверджено новий Порядку ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку (далі – Порядок ідентифікації).
Суб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до Порядку ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1030 «Деякі питання ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки» (далі – Порядок ідентифікації).
Згідно з абз. 4 п. 2 Порядку ідентифікації об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки.
Системний аналіз Порядку ідентифікації та чинного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря дозволяє стверджувати, що об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання та за територіальною ознакою мають однакову адресу місцезнаходження, вважаються одним об`єктом підвищеної небезпеки і, відповідно, мають отримувати один дозвіл на викиди.
З урахуванням вищевикладеного, об`єкт - гірничий цех та дробарно-сортувальний завод ТОВ «МКК №3», який має одну адресу місцезнаходження, а саме: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013, тому є одним об`єктом підвищеної небезпеки та об`єктом першої групи.
У зв`язку з чим, посилання позивача у позовній заяві на те, що Головне управління Держпраці у Запорізькій області своїм листом від 10.09.2019 вих №08/02.6-21/7868 (далі - Лист) повідомило ТОВ «МКК №3» про те, що об`єкт не належить до об`єктів підвищеної небезпеки не відповідає інформації, зазначеній у чинному Дозволі на викиди, виданому Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів від 14.10.2024 №UA23060070010748330-І-0269, терміном дії по 14.10.2031.
Крім того, Порядок ідентифікації було затверджено після надання листа. У зв`язку з цим, при підготовці зазначеного листа Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області не було враховано вимоги чинного Порядку ідентифікації, тому зазначений Лист може буде розглянутий як документ, що підтверджує факт належності чи неналежності об`єкта до об`єктів підвищеної небезпеки.
Лист Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 07.11.2023 №14/14-01.2/1468-23 про надання інформації щодо отримання дозволів на викиди суб`єктами господарювання, що мають два і більше посилання також містить посилання на пункт 2 Порядку ідентифікації.
Таким чином, з 2007 року на всій території України, розмежування території на окремі об`єкти/промислові майданчики та відповідно визначення кількості Дозволів, які необхідно отримувати, здійснювалось відповідно до роз`яснень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища з урахуванням існуючих на період розгляду документів для видачі Дозволу на підставі положень Порядків ідентифікації), без урахування того, чи належить той чи інший об`єкт суб`єкта господарювання до об`єктів підвищеної небезпеки. З 2007 по 2023 роки критерієм розмежування на різні промислові майданчики – відстань, більша за 500 м, з 2023 по теперішній час – різне фактичне місцезнаходження об`єкта. 
Щодо посилань позивача на те, що Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації видано Дозвіл від 10.06.2014 № 2310137500-100, що додається, для об`єкта дробарно-сортувальний заводу як для об`єкта другої групи зазначаємо наступне.
На першій сторінці Додатку до Дозволу, що додається, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України від 25.03.2016 № 2310137500-64 для об`єкта - промислового майданчика № 1 ТОВ «МКК №3», гірський цех міститься інформація про місцезнаходження вказаного об`єкта за адресою: сел. Будівельник, Шевченківський район, м. Запоріжжя, 69013, що не суперечить місцезнаходженню об`єкта, зазначеному у спеціальному дозволі на користування надрами, долученому Позивачем до справи, однак відрізняється від місцезнаходження об`єкта – дробарно-сортувальний заводу, на які Департаментом видано дозвіл, як для об`єкта другої групи.
Таким чином, у раніше виданих Дозволах Міндовкіллям та Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації фактичне місцезнаходження об`єктів першої та другої групи не співпадали.
Щодо посилань позивача на те, що нормативно-правові акти (постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2023 № 63), наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.06.2023 № 448, Закону України «Про охорону атмосферного повітря») не містять вимоги про отримання одного дозволу виключно за ознакою спільної поштової адреси, слід зазначити, що в Дозволі, виданому Міністерством та документах, поданих для отримання Дозволу в Департаменті тотожними є не поштова адреса, а фактичне місце розташування (фактична адреса) об`єкта, що відповідно до Порядку ідентифікації є одним об`єктом підвищеної небезпеки і, відповідно, потребує одержання одного Дозволу.
Відповідно до п. 7 Порядку №302 у разі зміни параметрів стаціонарних джерел, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, впровадження заходів щодо скорочення викидів до дозволів вносяться відповідні зміни шляхом отримання нового дозволу на викиди з урахуванням змін, що сталися на об`єкті.
Тобто, у випадку наявності певних змін у діяльності підприємства пов`язані із змінами у дозвільних документах, суб`єкт господарювання повинен отримати відповідний новий дозвіл.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що для отримання Дозволу для стаціонарних джерел викидів дробарно - сортувального заводу суб`єкту господарювання необхідно подати до Мінекономіки відповідні заяву та пакет документів для видачі Дозволу для об`єкта, який розташований за адресою: вул. Загорська, 15, м. Запоріжжя, 69013 з урахуванням всіх стаціонарних джерел викидів (гірничого цеху та дробарно-сортувального заводу).
Крім того, судом враховано, що відповідно до п. 22 ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (далі - воєнний стан), право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності може набуватися суб`єктом господарювання на підставі подання на безоплатній основі до відповідних дозвільних органів декларації про провадження господарської діяльності без отримання документів дозвільного характеру, крім тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності.
Зазначені положення п. 22 ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 № 314 є такими, що застосовуються до документа дозвільного характеру – дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 та 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський кам`яний кар`єр №3» (69013, м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд.15; код ЄДРПОУ 25477298) до Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164; код ЄДРПОУ 00022504), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164, код ЄДРПОУ 43847544) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Повний текст рішення виготовлений 05.03.2026.

Суддя І.В. Батрак