П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/19028/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів про переведення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , у якому просила суд:
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особову складу) від 17.11.2023 №84-РС в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 25.11.2023 №330 в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2025, яке набрало законної сили 29.05.2025, позов задоволено, ухвалено:
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особову складу) від 17.11.2023 №84-РС в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 25.11.2023 №330 в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_2 .
09.06.2025 ОСОБА_1 подала заву про ухвалення додаткового судового рішення в якій зазначила, що звернулася із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , однак у реєстрації рапорту їй відмовлено та повідомлено, що намір протиправного переведення був для виплати грошового забезпечення. ОСОБА_1 зазначила, що командиром військової частини НОМЕР_1 їй не виплачувалося грошове забезпечення. З посиланням на статтю 235 Кодексу законів про працю України заявниця вказала, що, на її думку, суд при вирішенні спору по суті мав вирішити питання про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення за час протиправного переведення, різницю в заробітку за час виконання на нижче оплачувану роботу з 25.11.2023.
18.06.2025 Вінницький окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення у даній справи, яким зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця за час виконання нижчеоплачуваної роботи на посаді солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 з 25.11.2023. В задоволенні решти вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у повному обсязі задоволено усі заявлені позовні вимоги. При цьому, суд не виходив за межі позовних вимог. Позивачем не заявлялася позовна вимоги про зобов`язання зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці грошове забезпечення за час протиправного переведення, різницю в заробітку за час виконання на нижче оплачувану роботу з 25.11.2023, а тому й не було підстав для ухвалення додаткового судового рішення для вирішення такої вимоги.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що для належного захисту її прав у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити різницю у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця за час виконання нижчеоплачуваної роботи на посаді солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 з 25.11.2023, незалежно від заявлення такої вимоги у позовній заяві.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно із частиною 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2025 визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особову складу) від 17.11.2023 №84-РС в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 25.11.2023 №330 в частині переведення ОСОБА_1 на посаду солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до частин першої-другої статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, з огляду на наведені імперативні приписи статті 235 Кодексу законів про працю України, суд у разі прийняття рішення поновлення на роботі, суд зобов`язаний одночасно прийняти рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, незалежно від заявлення таких вимог у позовній заяві.
У даному випадку суд першої інстанції при ухваленні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2025 не вирішив питання про виплату позивачу середнього заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, а тому з метою повного і ефективного захисту порушеного права позивачки від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці різницю у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця за час виконання нижчеоплачуваної роботи на посаді солдата резерву взводу 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 з 25.11.2023.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення вказаного змісту, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.