ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №500/6188/24
адміністративне провадження № К/990/14801/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Зінченко Ірини Олександрівни 
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року (головуючий суддя - Глушко І. В., судді: Затолочний В.С., Судова-Хомюк Н.М.)
у справі № 500/6188/24
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання до вчинення дій.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати поіменний список мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 серпня 2024 року в частині прийняття його на військову службу ОСОБА_1 , у зв`язку з мобілізацією;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 941-ОС про зарахування ОСОБА_1 , в списки особового складу та всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з проходження військової служби.
2. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
3. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Зінченко Ірини Олександрівни, що звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 500/6188/24 повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач через представника звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Суд апеляційної інстанції, повертаючи скаргу, дійшов висновку про непідтвердження повноважень адвоката позивача - Зінченко Ірини Олександрівни. Зазначив, поданий ордер не містить визначеного пунктом 12.3 Положенням про ордер на надання правничої допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення № 41) обов`язкового реквізиту (посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа), що виключає можливість посилання на ордер як на документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, а тому наданий ордер не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у суді.
8. Також суд апеляційної інстанції вказав, що подана апеляційна скарга безвідносно до її змісту та форми, наявності документа про сплату судового збору, дотримання строків апеляційного оскарження за відсутності у представника скаржника, який є підписантом апеляційної скарги, відповідних повноважень безальтернативно підлягає поверненню. Виявлений зі недолік не зумовлює залишення апеляційної скарги без руху та, відповідно, не підлягає усуненню на виконання судового рішення (ухвали про залишення апеляційної скарги без руху).
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. В обґрунтування касаційної скарги представник скаржника зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги.
10. Представник позивача, посилаючись на правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанова від 30 липня 2020 року у справі № 299/1523/16-ц) зазначив, що некоректна зазначена дата договору в ордері не впливає на його дійсність. Адвокат вказала, що відсутність у ордері АІ № 1835681 посилання на договір спричинена некоректною роботою особистого кабінету адвоката. При цьому, матеріали справи містять відомості про укладення договору між адвокатом Зінченко І.О. та позивачем ОСОБА_1 .
11. Також касаційна скарга містить посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному КАС України порядку. Представник позивача наголосила, що, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
12. Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просила оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. Відповідач вказав, що на підтвердження повноважень представника має бути подано оригінал документа на підтвердження повноважень представника або ж його копія, засвідчена у визначеному законом порядку. Тобто надані документи повинні виключати будь- які сумніви стосовно справжності та чинності уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Однак, у ордері, долученому до апеляційної скарги, відсутнє посилання на договір про надання правничої допомоги\доручення органу установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа, що вказує на його невідповідність вимогам пункту 12.3 Положення № 41 та його дефектність і виключає можливість посилання на ордер як на документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
14. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про повернення апеляційної скарги), та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
15. Як уже зазначалося, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, дійшов висновку, що адвокат ОСОБА_1 - Зінченко І.О. не підтвердила свої повноваження, оскільки додала до апеляційної скарги ордер, в якому відсутнє посилання на договір про надання правничої допомоги, укладений із позивачем.
16. Верховний Суд погоджується із цим висновком з огляду на таке.
17. Спірним у цій є справі є питання належного підтвердження повноважень адвоката при поданні апеляційної скарги.
18. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
19. Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
20. Частиною першою статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
21. Згідно з частиною четвертою статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
22. Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року подала адвокат позивача - Зінченко Ірина Олександрівна, яка на підтвердження своїх повноважень додала до матеріалів апеляційної скарги ордер серії АІ № 1835681.
23. Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правничої допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
24. Отже, зі змісту статті 26 Закону № 5076-VI випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України). 
25. Схожі за змістом правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 12 липня 2021 року у справі № 750/7902/20-ц.
26. Верховний Суд зазначає, що ордер є належним підтвердженням правомочності адвоката лише за умови, що він містить усі необхідні обов`язкові реквізити.
27. Так, рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, яке набрало чинності з 12 квітня 2019 року, пунктом 11 якого встановлено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
28. Підпунктом 12.3 пункту 12 Положення № 41 визначено, що одним із обов`язкових реквізитів ордеру є посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.
29. За перевіркою матеріалів справи вбачається, що поданий адвокатом Зінченко І.О. ордер серії АІ № 1835681 не містить обов`язкового реквізиту, передбаченого підпунктом 12.3 Положення № 41 - посилання на номер та дата договору про надання правничої допомоги.
30. За таких обставин поданий ордер не відповідає встановленим законом вимогам до документів, якими підтверджуються повноваження представника, а відтак не може бути визнаний належною підставою для підтвердження повноважень адвоката на вчинення відповідних процесуальних дій та дотримання вимог процесуального закону.
31. Аналогічна правова позиція щодо необхідності наявності обов`язкових реквізитів ордеру викладена в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2026 року у справі № 160/17180/25.
32. Верховний Суд зазначає про безпідставність посилання скаржника у касаційній скарзі на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суді від 30 липня 2020 року у справі № 299/1523/16-ц, оскільки у вказаній справі фактичні обставини були відмінним від тих, які склались у справі, що розглядається. У справі № 299/1523/16-ц вирішувалось питання щодо дійсності ордеру за умови некоректного зазначення адвокатом дати укладення такого договору. Однак, у спірних правовідносинах ордер взагалі не містив посилання на договір. Варто зазначити, що за перевіркою матеріалів справи не вбачається надання адвокатом Зінченко І.О. договору про надання правової допомоги, укладеним із ОСОБА_1 , ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, що спростовує доводи касаційної скарги стосовно наявності цієї інформації у матеріалах справи.
33. Також є необґрунтованими доводи скаржника стосовно того, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, позбавив позивача доступу до суду, застосувавши в даному випадку надмірний формалізм. 
34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2024 року (справа № 320/14843/23) вказала, що надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
35. Проте, відповідно до приписів статті 298 КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
36. Верховний Суд наголошує на необхідності розмежування поняття «надмірного формалізму» та «дотримання вимог чинного законодавства». В даному випадку застосовується принцип пропорційності. Порушення вказаного принципу при тлумаченні процесуальних норм призводить до того, що формальні помилки або несуттєві недоліки позовної заяви/апеляційної/касаційної скарги створюють непропорційні перешкоди для доступу до суду. Такий підхід суперечить не лише Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але й самому призначенню адміністративного судочинства, яке спрямоване на захист особи від владних рішень. Однак, коли мова йде про відповідність встановленим чинним законодавством вимогам документу, на підставі якого суд здійснює перевірку повноважень особи, є безпідставними твердження щодо формальності таких вимог. Окрім того, в даній справі формування пакету документів для подання апеляційної скарги, здійснював не позивач самостійно, а його адвокат, який зобов`язаний знати та дотримуватись вимог, які встановлені чинним законодавством для оформлення ордеру.
37. Враховуючи зазначене вище, Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
38. Таким чином, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду цієї справи.
39. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
40. Оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
41. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Зінченко Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі № 500/6188/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І.В. Желєзний 
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду