Єдиний унікальний номер 728/2595/25
Номер провадження 1-кп/728/37/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Бахмач

Бахмацький районний суд у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження, відомості про яке 24.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1202527039000201, стосовно обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Лебедин Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, працюючого підсобником на ТОВ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, неодруженого, на утриманні дітей не має, без інвалідності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі також – КК України),

а також за участі сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
потерпілої (цивільного позивача) – ОСОБА_5 ,
представника потерпілої (цивільного позивача) – адвоката ОСОБА_6 ,
цивільного відповідача 1 – не з`явився,
обвинуваченого (цивільного відповідача 2) – ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки JEEP, модель CHEROKEE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М02 “Кіпті-Глухів-Бачівськ”, зі сторони с. Кіпті Ніжинського району Чернігівської області у напрямку м. Глухів, Сумської області, на 117 км, неподалік с. Пальчики, Ніжинського району Чернігівської області, 24.06.2025 близько 05 години 50 хвилин, заснув за кермом автомобіля, у результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження в області голови у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась множинними саднами та забійно-рваними ранами обличчя, гематомою м`яких тканин обличчя, крововиливами під кон`юктиву обох очей, множинними переломами кісток мозкового та лицевого черепа, а також струсом головного мозку; в області шиї у вигляді закритого перелому лівого поперечного відростку сьомого шийного хребця; в області тулуба у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась множинними переломами ребер справа, переломом 3-го лівого ребра, правобічним пневмотораксом (накопиченням повітря у правій плевральній порожнині), мінімальним двобічним гемотораксом (накопиченням крові у обох плевральних порожнинах) та двобічним пульмонітом (запаленням обох легень); в області поясу верхніх кінцівок у вигляді закритого перелому тіла правої ключиці зі зміщенням уламків, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та була госпіталізована до КНП “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), пункту 2.9 б) (водієві забороняється керувати транспортними засобами у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу) та пункту 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху (далі також – ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що стало причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
2. Обвинувачений  ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що він погоджується з обвинуваченням і жалкує про вчинене.
Зазначив, що відвозив свого товариша до 169-го навчального центру ЗСУ “ ІНФОРМАЦІЯ_5 ” на автомобілі марки JEEP, модель CHEROKEE, який належить згаданому військовослужбовцю, і 24.06.2025 повертався додому, в напрямку Сумської області, по автодорозі “Кіпті-Глухів-Бачівськ”. Перед цим майже три доби він перебував за кермом, був втомленим, у зв`язку з чим заснув під час руху та допустив виїзд на зустрічну смугу для руху неподалік с. Пальчики, де і зіткнувся з іншим автомобілем. Він намагався застосувати екстрене гальмування, але уникнути зіткнення не вдалося. Рухався з дозволеною швидкістю, приблизно 80 км/год. Після зіткнення, він виліз зі свого автомобіля та побіг у напрямку автомобіля, з яким зіткнувся, і який лежав у кюветі на боці. Допомагав вибити лобове скло автомобіля, де перебувала потерпіла, та допомогав її витягати, бачив кров на її обличчі і ознаки перелому носу. Швидку викликали інші учасники дорожнього руху, які зупинилися, щоб допомогти постраждалим.
Щодо заявленого цивільного позову також не заперечував проти його задоволення.

ІІІ. Оцінка Суду.
3. Судом, згідно із статтею 316 Кримінального процесуального кодексу України (далі також – КПК України), призначено розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення та викликано для участі в ньому учасників кримінального провадження.
4. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
5. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного Судом доведеним (див. пункт 1).
6. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії  ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій.
7. Вина  ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

ІV. Призначення покарання.
8. Суд враховує, що за змістом досудової доповіді стосовно  ОСОБА_3 , виправлення останнього, на переконання органу пробації, можливе без ізоляції від суспільства.
9. На думку прокурора достатнім покаранням за вчинене є основне покарання у виді позбавлення волі, у межах наближених до мінімальної санкції частини статті кримінального закону, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , і додаткове покарання у виді з позбавлення права керувати транспортними засобами.
10. Потерпіла ОСОБА_5 , та її представник, адвокат ОСОБА_6 , навпаки просили Суд визначити обвинуваченому реальне покарання у межах наближених до максимальної санкції частини статті кримінального закону, за якою обвинувачується ОСОБА_3 .
11. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення було встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3  відповідно до статті 66 КК України, а саме – щире каяття.
11.1. У цьому контексті Суд враховує позицію ІНФОРМАЦІЯ_6 , який неодноразово звертав увагу на зміст поняття “щире каяття”.
У постанові від 07.03.2023 по справі № 514/1581/20 (провадження № 51-236км23) звернута увагу на те, що щире каяття – це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Отже, лише той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.
11.2. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, не зважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини, відсутні ознаки його примирення з потерпілою, адже він так і не вибачився перед нею, не допомагав їй під час лікування та не намагався іншим чином відшкодувати завдану шкоду.
11.3. Відповідно, щире каяття обвинуваченого не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
11.4. Однак під час свого допиту обвинувачений  ОСОБА_3 повідомляв, що одразу після ДТП, він виліз зі свого автомобіля та побіг у напрямку автомобіля, з яким зіткнувся, допомагав вибити лобове скло цього автомобіля і витягти потерпілу.
11.5. У цьому контексті слід зазначити, що згідно з пунктом 2-1 частини першої статті 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання, віднесено надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
11.6. Слід врахувати, що така форма поведінки особи є різновидом так званого дійового каяття, яке полягає в тому, що здійснюється: а) особою, яка вчинила кримінальне правопорушення; б) після його вчинення, але до ухвалення вироку; в) добровільно; г) шляхом активних дій; ґ) для відвернення, зменшення чи відшкодування злочинних наслідків.
11.7. Враховуючи, що інші учасники судового розгляду не заперечували стосовно правдивості показань обвинуваченого, Суд вважає за можливе врахувати надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення в якості обставини, яка пом`якшує покарання.
12. Обставини, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України Судом не встановлено.
13. Вирішуючи питання про призначення покарання Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і відповідно до статті 65 КК України враховує:
13.1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.
13.2. враховує наслідки та обставини вчиненого (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
13.3. особу винного – його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
13.4. наявність місця проживання та характеристики, яка містить позитивну інформацію;
13.5. наявність обставини, яка пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що обтяжують його;
13.6. те, що він не має судимості;
13.7. його посткримінальну поведінку, а саме: беззастережне визнання ним своєї вини; надання зізнавальних показань; подання клопотання про дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України, готовність понести покарання за вчинене діяння.
14. За таких обставин, Суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави для обрання покарань ОСОБА_3 , не пов`язаних з позбавленням волі, але обираючи таке є всі підстави обрати його не в межах максимальної санкції статті закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
15. Проте Суд вважає, що виправлення  ОСОБА_3  можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
16. При цьому Суд, окрім наведених вище мотивів, в даному конкретному випадку враховує індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК України).
17. Також Суд звертає увагу, що за змістом досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, останній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.
18. У цій ситуації важливу роль також відіграє і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України у правовідносинах, що розглядаються.
19. Крім того, Суд враховує, що у обвинуваченого беззаперечно виникло відповідне деліктне зобов`язання перед потерпілою і вважає, що призначення реального покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, негативно впливатиме на строк виконання такого зобов`язання.
20. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до  ОСОБА_3  статті 75 КК України, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
21. У зв`язку зі звільненням  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
22. Також, виходячи з наведених вище мотивів та того, що санкція частини другої статті 286 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, додатково беручи до уваги те, що у зв`язку з неналежним використанням права керування транспортними засобами наразив на суттєву небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, а також, що використання транспортного засобу обвинуваченим не пов`язано з отриманням засобів до існування, Суд знаходить підстави для застосування до останнього даного виду додаткового покарання.
23. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань ОСОБА_3 . Суд не знаходить.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
24. Потерпілою ОСОБА_5  заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених кримінальним правопорушенням.
25. Так, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 їй було завдано майнової шкоди на суму 132 470,33 грн у виді зроблених витрат на лікування отриманих тілесних ушкоджень та необхідності заміни продуктів харчування, а також – витрат на пальне для транспортних засобів, здійснених у зв`язку з потребою у сторонньому догляді і, відповідно, частими відвідинами її рідним лікарні в м. Чернігів, де потерпіла лікувалася.
26. Крім того, наголошувала, що протиправними діями ОСОБА_3 їй було завдано моральної шкоди, що виразилася у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень. Вказувала, що з вини ОСОБА_3 вона тривалий час відчувала сильний біль, її здоров`я значно погіршилося і вона перебуває у постійному стресі від того, що у неї залишилися наслідки від травми, зокрема шрам на обличчі. З моменту дорожньо-транспортної пригоди вона змушена проходити курси лікування та реабілітації, а також ця подія змусила її пережити надзвичайно сильний емоційний шок.
Розмір заподіяної моральної шкоди вона оцінює в 500 000,00 грн.
27. Додатково вказувала, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_3 не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з чим, з урахуванням положень Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, остаточно просила стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі також – Цивільний відповідач 1 або ІНФОРМАЦІЯ_8 ) завдану майнову шкоду на суму 132 470,33 грн, 10 % від страхової (регламентної) виплати у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, що твердому розмірі становить 13 247,00 грн, а також непокритий залишок завданої моральної шкоди у розмірі 486 753,00 грн зі ОСОБА_3 (далі також – Цивільний відповідач 2).
28. Вищезгадану позовну заяву на підставі частини першої статті 128 КПК України було прийнято до спільного розгляду з кримінальним провадженням, відомості про яке 24.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1202527039000201, а також визнано цивільним позивачем – ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану та фактично проживаючу в АДРЕСА_2 ), цивільними відповідачами – обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), про що Судом постановлено ухвалу від 19.11.2025 № 728/2595/25 (провадження № 1-кп/728/179/25), з урахуванням ухвали Суду про внесення виправлень від 19.11.2025 № 728/2595/25 (провадження № 1-кп/728/179/25).
29. Цивільний відповідач 1 згідно з відзивом на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_8 у повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що на момент ДТП транспортний засіб марки JEEP, модель CHEROKEE, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, не було забезпечено договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_8 для відшкодування нанесеної шкоди в порядку пункту 1 частини першої статті 43 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 21.05.2024 № 3720-IX (далі також – Закон № 3720-ІХ).
Вказував, що за змістом положень статті 32 Закону № 3720-ІХ для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, – до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує три роки з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), – якщо шкоду заподіяно життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи.
Згідно з пунктом 13 частини третьої статті 32 Закону № 3720-ІХ до заяви про страхову (регламентну) виплату додається копія вироку суду чи іншого рішення, що набрало законної сили, що підтверджує завершення кримінального провадження, якщо дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди здійснювалося у кримінальному провадженні та страховик (МТСБУ) у межах строку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, вимагає надання такого документа.
Відповідно, у зв`язку з відсутністю вироку у цьому кримінальному провадженні, МТСБУ зупинено строк для прийняття рішення за заявою про страхову (регламентну) виплату.
Також наголошував, що згідно з частиною першою статті 21 Закону № 3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, – МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат – розрахунковим документом.
У зв`язку з чим, представник ІНФОРМАЦІЯ_8 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та розподілити судові витрати у відповідності до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), а саме стягнути витрати ІНФОРМАЦІЯ_8 у зв`язку з розглядом даної справи з позивача у розмірі 2 000 грн, та розглядати кримінальне провадження без його участі.
30. Цивільний відповідач 2 визнав цивільний позов у повному обсязі.
31. Вирішуючи заявлений цивільний позов Суд зазначає, що статтями 127, 128 КПК України передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
32. Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
33. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.
34. У пункті 7 частини першої статті 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
35. Суд враховує, що згідно з приписами Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України):
- особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України);
- особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України);
- моральна шкода полягає:
- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України);
- якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України);
- моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України);
- моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частина п`ята статті 23 ЦК України);
- моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1167 ЦК України);
- шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України);
- шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України);
- фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (частина перша статті 1195 ЦК України).
36. Крім того, Суд ураховує такі приписи Закону № 3720-ІХ:
- у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи та моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункти 1, 4 частини першої статті 20);
- страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, – МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат – розрахунковим документом.
Якщо страховику (МТСБУ) не надано документи на підтвердження розміру витрат, зазначених у частині першій цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим за мінімальний розмір, визначений відповідно до частини третьої цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату в розмірі, передбаченому частиною третьою цієї статті.
Мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи становить 1/30 розміру мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування (тимчасової непрацездатності), але не більше ніж за 120 днів (частина перша-третя статті 21);
- страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, – МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону (стаття 24);
- МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому; (пункт 1 частини першої статті 43).
37. Наостанок Суд відмічає, що за змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди”, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
38. Також у практиці Верховного Суду сформовані чітка правова позиція, за змістом якої законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви. 
39. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд відмічає, що згідно з ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду від 11.08.2025 № 728/2076/25 (провадження № 1-кс/728/267/25) надано тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні КНП “ ІНФОРМАЦІЯ_11 ” Чернігівської обласної ради, стосовно оформленої медичної документації, оформленої у період з 24.06.2025 по 28.07.2025 на пацієнта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.к.п. 121-122).
40. А згідно з висновком експерта від 14.08.2025 № 102 (а.с.к.п. 129-133), яким визначалися характер, локалізація, механізм утворення та ступінь тяжкості, експертом досліджувалися медичні карти стаціонарного хворого, потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими останній під час перебування у лікарні проведено 6 оперативних втручань:
1. Пункція та дренування правої плевральної порожнини – 24.06.2025.
2. Первинна хірургічна обробка рани верхньої повіки правого ока 24.06.2025.
3. Видалення стороннього тіла зі шлунку – 26.06.2025.
4. ПМХО рани кон`юктиви з видаленням стороннього тіла (скла) правого ока – 01.07.2025.
5. Корекція переломів кісток обличчя – 04.07.2025.
6. МОС правої ключиці – 18.07.2025.
41. З урахуванням того, що у підтвердження розміру завданої шкоди цивільним позивачем надано фіскальні чеки за період, який збігається з часом її перебування у лікарні, а також, той факт, що придбані ліки використовувалися для лікування травм, отриманих потерпілою під час ДТП, та внаслідок таких травм і фізичних обмежень вона була змушена змінити раціон харчування, Суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог у цій частині у розмірі 110 927,95 грн (сто десять тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 95 коп.).
42. Водночас, щодо заявлених витрат, пов`язаних з потребою у сторонньому догляді і, як наслідок, необхідності оплати пального транспортних засобів, якими її рідні приїздили до лікарні у місті Чернігів, то Суд наголошує, що цивільним позивачем у підтвердження фактичного здійснення таких витрат надано фіскальні чеки щодо придбання різних видів палива – як дизельного, так і автомобільного бензину, зокрема марок А-92 і А-95.
43. При цьому матеріали позовної заяви не містять відомостей, якими саме автомобілями користувалися рідні потерпілої під час її відвідин у КНП “ ІНФОРМАЦІЯ_11 ” Чернігівської обласної ради, який розхід палива мають зазначені автомобілі і яку відстань вони долали, що позбавляє Суд можливості оцінити обґрунтованість здійснених витрат і, як наслідок, задовольнити позовні вимоги у цій частині.
44. Також при визначенні розміру моральної шкоди, завданої Цивільному позивачу, Суд враховує обставини вчиненого діяння (необережний злочин), ступінь вини і повне визнання винуватості обвинуваченого, характер і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з порушенням повсякденного способу її життя, дискомфорт від нанесеного ушкодження, яке знаходиться на обличчі і є доступним для загального огляду, а також той факт, що відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
45. Тому, виходячи із засад розумності і справедливості, Суд оцінює моральну шкоду, яку було спричинено потерпілій ОСОБА_5 , у розмір – 311 092,80 грн (триста одинадцять тисяч дев`яності дві гривні 80 коп.).
46. Також, враховуючи, що сторонами визнається, що шкоду було спричинено Цивільному позивачу Цивільним відповідачем 2, у наслідок неналежного керування останнім транспортним засобом та без страхування цивільно-правової відповідальності, а отже, така обставина не потребує окремого доказування, то МТСБУ, хоч і безпосередньо не завдав шкоди, але в силу закону є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілою, якій він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.
47. Отже, Суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог і стягнення на користь Цивільного позивача з Цивільного відповідача 1 страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої у розмірі 110 927,95 грн (сто десять тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 95 коп.) та 10 відсотків від такої виплати у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, що у грошовому виразі становить 11 092,80 грн (одинадцять тисяч дев`яносто дві гривні 80 коп.), а залишок завданої моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн (триста тисяч гривень 00 коп.) – з Цивільного відповідача 2.
48. Також вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат Суд враховує, що згідно з частиною другою статті 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
49. Відповідно до частини першої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
50. Як передбачено частиною другою статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
51. Суд також ураховує усталену правову позицію, викладену в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 27.10.2022 у справі № 753/10228/20 (провадження № 51-5868км21), постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 15.05.2024 у справі № 129/2809/19 (провадження № 51-7059км23), згідно з якою обов`язковим переліком документів, які підтверджують витрати на професійну правову допомогу, незалежно від юрисдикції спору є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з позначкою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Інформація, яка міститься в акті приймання правової (правничої) допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу щодо кожного з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу щодо кожного з виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
52. Виходячи з наведеного вище та враховуючи, що представником МТСБУ, адвокатом ОСОБА_8 , не надано Суду жодних документів, що підтверджують здійснені процесуальні витрати, які були б пов`язані з наданням правової допомоги та оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з позначкою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), Суд доходить висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу з Цивільного позивача у розмірі 2 000 грн через їх недоведеність.
53. Водночас, з обвинуваченого також підлягають стягненню процесуальні витрати на користь держави за проведення судових експертиз в сумі 26 742,00 грн (двадцять шість тисяч сімсот сорок дві гривні 00 коп.).
54. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК України.
55. Питання про зняття арешту необхідно вирішити відповідно до статті 174 КПК України.
56. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обирався і підстав для його обрання Суд не вбачає.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, –
У Х В А Л И В :
1.  ОСОБА_3  визнати винуватим за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку у 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
3. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 :
3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
3.4. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
4. Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.
5. Стягнути зі  ОСОБА_3 26 742,00 грн (двадцять шість тисяч сімсот сорок дві гривні 00 копійки) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.
6. Скасувати арешти, накладений на транспортний засіб марки JEEP, модель CHEROKEE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно з ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду від 26.06.2025 у справі № 728/1623/25 (провадження № 1-кс/728/214/25), та, накладений на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду від 26.06.2025 у справі № 728/1622/25 (провадження № 1-кс/728/213/25).
7. Речові докази, після набрання вироком законної сили,:
7.1. автомобіля марки JEEP, модель CHEROKEE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зберігається на території ВП № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, повернути ОСОБА_3 як фактичному володільцю майна;
7.2. автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути  ОСОБА_9  як власнику;
7.3. флеш-карту із відеозаписом – залишити в матеріалах кримінального провадження.
8. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
9. Цивільний позов ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.
10. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 110 927,95 грн (сто десять тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 95 коп.) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 11 092,80 грн (одинадцять тисяч дев`яносто дві гривні 80 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих у зв`язку з лікуванням потерпілої.
11. Стягнути зі ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 300 000,00 грн (триста тисяч гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я потерпілої.
12. В іншій частині у задоволенні цивільного позову – відмовити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя
Бахмацького районного суду ОСОБА_1