ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 березня 2026 року 	Справа № 160/23744/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням його уточнень, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частину НОМЕР_1 щодо невинесення наказу в частині звільнення із військової служби ЗСУ солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з виключенням зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , та всіх видів забезпечення та припису командира В/ч – НОМЕР_1 , про звільнення солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ., із військової служби ЗСУ, що грубо порушує право позивача військовозобов`язаного ОСОБА_1 за відсутності вище вказаних документів, своєчасно стати на військовий облік в третіх осіб: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби, шляхом винесення наказу (по особовому складу) командира Військової частини НОМЕР_1 , в частині звільнення із військової служби ЗСУ солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , та всіх видів забезпечення та припису командира ВЧ НОМЕР_1 , про звільнення солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із військової служби ЗСУ.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі від 14.01.2025 у справі №160/29027/24 скасовані накази ІНФОРМАЦІЯ_4 № 848 від 08.09.2024 року щодо призову ОСОБА_1 на військову службу та Військової частини НОМЕР_1 №267 від 08.09.2024 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Однак, станом на час подання позову, відповідачем не прийнято рішення про виключення його із списків військової частини, в чому вбачає порушення своїх прав вчиненою з боку відповідача протиправною бездіяльністю. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження в адміністративній справі, встановив учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Витребував у Військової частини НОМЕР_1 у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії відповіді, що була надана за результатом розгляду адвокатського запиту від 21.04.2025 та від 23.06.2025
Відповідач 09.03.2026 надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволенні позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні, вказав, що відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність. Адже, наказом від 30.01.2025 позивача виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 та направлено до подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_2 . 
Також у відзиві відповідач просив поновити строку на його подання.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в ухвалі від 09.03.2026 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву у справі №160/23744/25 задовольнив, визнав поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву, поновив строк для подання відзиву на позовну заяву та прийняв його до розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Наказом Міністерства Економіки України № 8467 від 05.04.2024 року «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «РУДОМАЙН» позивачу було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 05.10.2024 року.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 848 від 08.09.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 призвано тa направлений для проходження військової служби у складі команди НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №267 від 08.09.2024 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , гр., на відповідну посаду, (та/або без такої).
Не погодившись з цими наказами позивач оскаржив їх до суду.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 30.01.2025 у справі №160/29027/24 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 Військової частини НОМЕР_1 задоволений, визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 № 848 від 08.09.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був призваний тa направлений для проходження військової служби у складі команди НОМЕР_1 , а також визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №267 від 08.09.2024 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідну посаду (та/або без такої).
Вказане рішення набрало законної сили 27.03.2025.
Представником ОСОБА_1 21.04.2025 року Військовій частині НОМЕР_1 було надіслано поштовим зв`язком адвокатський запит, який отриманий Військової частиною НОМЕР_1 . В адвокатському запиті представник позивача просив скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 267 від 08.09.2024 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідну посаду (та/або без такої).
23.06.2025 року представником ОСОБА_1 було повторно надіслано Військовій частині НОМЕР_1 поштовим зв`язком адвокатський запит, який отриманий Військовою частиною НОМЕР_1 . В адвокатському запиті представник позивача просив надати копію витягу із наказу лютий 2025року (по особовому складу) командира Військової частини НОМЕР_1 в частині звільнення із військової служби ЗСУ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/29027/24 від 14.01.2025 року; копію припису лютий 2025року командира В/ч – НОМЕР_1 про звільнення військовозобов`язаного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із військової служби ЗСУ та постановлення на військовий облік як військовозобов`язаного у ІНФОРМАЦІЯ_4 , у 30 – ти денний термін, із дня звільнення. 
Як зазначає позивач, на вказані рапорти Військовою частиною НОМЕР_1 відповіді не надано. 
Не погоджуючись з тим, що позивача не виключено із особового складу Військової частини НОМЕР_1 та не звільнено з військової служби на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі №160/29027/24, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі - Закон № 2232).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. 
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та продовжує діяти на момент розгляду адміністративної справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 26 Закону № 2232-ХІІ передбачені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби. 
До того ж, ч. 13 ст. 6 цього Закону унормовано, що військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).
Пунктом 110 Положення передбачено, що переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:
між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;
між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
між військовими частинами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно з абзацами 3, 13 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Суд зауважує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням бездіяльності відповідача щодо не прийняття Військовою частиною НОМЕР_1 наказу про звільнення позивача з військової служби з виключенням його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі прийнятого Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення у справі №160/29027/24. 
При цьому, судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2025 №32 солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_2 .
Суд зазначає, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. 
Згідно встановлених судом обставин, відповідач не відповів на рапорти позивача від 21.04.2025 та від 23.06.2025, проте, така бездіяльність відповідача не є предметом даного спору.
Проте, факт переміщення позивача до іншої військової частини згідно наказу відповідача від 30.01.2025 №32 спростовує доводи позивача про вчинення Військовою частиною НОМЕР_1 протиправної бездіяльності в частині виключення позивача зі списків особового складу частини та його звільнення з військової служби на підставі рішення у справі №160/29027/24.
Таким чином, позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих сторонами доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 09.03.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна