УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/2692/25 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Номер провадження №33/4805/547/26
Категорія  ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП  Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року об`єднано в одне провадження справи відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді цього ж суду від 29 грудня 2025 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 13 жовтня 2025 року близько 17 год 10 хв ОСОБА_1 в с. Недашки Коростенського району Житомирської області керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», моделі «ML 200», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Також, 13 жовтня 2025 року близько 17 год 10 хв ОСОБА_1 в с. Недашки Коростенського району Житомирської області керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», моделі «ML 200», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, де відбулося зіткнення з стовбуром дерева, чим порушив п. 12.1 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно яких передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Чеботарьова Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення норм матеріального права та необґрунтованість постанови. Зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка військово-лікарської комісії №2025-1205-1132-0787-7 від 05.12.2025, відповідно до якої отримана ОСОБА_1 тяжка травма внаслідок ДТП пов`язана з проходженням військової служби. В день складання протоколу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, а тому вважає, що для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейські зобов`язані були залучити військову службу правопорядку відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП. Зазначає, що поліцейські не конкретизували, які у ОСОБА_1 вбачаються ознаки стану алкогольного сп`яніння. Стверджує, що відеозапис має ознаки коригування, монтування, так як не є повним та безперервним. Звертає увагу, що на даному відеозаписі відсутні проміжки часу з 18:50 год по 19:37 год. та з 19:42 год по 20:46 год. При цьому на відеозаписі відсутній початок спілкування поліцейських з ОСОБА_1 та складання адміністративних матеріалів. Також посилається на те, що ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно вживав алкогольні напої, але вже після ДТП, що підпадає під ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Чеботарьова Ю.В. у судове засідання не з`явилися. Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 
Від захисника заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи понад строки, встановлені законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482429 від 13.10.2025 вбачається, що 13 жовтня 2025 року близько 17 год 10 хв ОСОБА_1 в с. Недашки Коростенського району Житомирської області керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», моделі «ML 200», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482429 від 13.10.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння до КНП «Малинська міська лікарня» ММР від 13.10.2025 (а.с. 5); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с. 6), копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 482451 від 13.10.2025 за ст.124 КУпАП (а.с.8); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13.10.2025, відповідно до яких, перебуваючи в с.Недашки, до нього зателефонували місцеві жителі, які повідомили, що його однослуживці їздять на автомобілі Мерседес, при цьому створюють небезпечні маневри і ймовірно перебувають у п`яному стані. В подальшому він вирушив на їх пошуки та неподалік с. Недашки в сторону с. Базар побачив, що сталося, а саме авто зіткнулось з деревом. Підійшовши до автомобіля, він побачив що за кермом перебував гр. ОСОБА_1 , що зафіксовано на телефоні, який надав працівникам поліції (а.с.9); відеозаписами події від 13.10.2025 (а.с. 10). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ст.124 КУпАП.
Згідно п. 12.1 . ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482451 від 13.10.2025. Письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13.10.2025, відповідно до яких, перебуваючи в с.Недашки, до нього зателефонували місцеві жителі, які повідомили, що його однослуживці їздять на автомобілі Мерсеес, при цьому створюють небезпечні маневри і імовірно перебувають у п`яному стані. В подальшому він вирушив на їх пошуки та неподалік с. Недашки в сторону с. Базар побачив, що сталося, а саме авто зіткнулось з деревом. Підійшовши до автомобіля, він побачив що за кермом перебував гр. ОСОБА_1 , що зафіксовано на телефоні, який надав працівникам поліції (а.с.74)
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Надавши таким доказам належну оцінку, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.130, ст. 124 КУпАП складені за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були неправомірними, спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 було попереджено про наслідки ухилення від проведення огляду та належним чином роз`яснені права та обов`язки.
З відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції (19:38:08) ОСОБА_1 зазначає, що погоджується формально, що було дтп, зазначає, що вживав алкогольні напої після дтп. За кермом не вживав (19:38:48). На запитання працівників поліції (19:39:02) зазначає, а навіщо проходити огляд і просить працівників поліції тихенько говорити (19:39:30). Інша особа, на заборону працівників поліції підходити до ОСОБА_1 (19:40:13) підсідає та зазначає, що він був за кермом, а ОСОБА_1 пересів на місце водія. Також з відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 звертається до працівників поліції, щоб це все закрити якось. 
В подальшому з відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 почав заперечувати, що був за кермом, зазначає, що пересів та відмовляється від підпису.
Доводи захисника про те, що на відеозаписі відсутні фрагменти з 18:50 год. по 19:37 год. та з 19:42 год. по 20:46 год., а також не зафіксовано початок спілкування працівників поліції з особою та процес складання адміністративних матеріалів, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» технічні засоби відеофіксації застосовуються поліцейськими з метою фіксації визначених процесуальних дій і не передбачають обов`язку здійснення безперервного запису протягом усього часу несення служби. Сам по собі факт відсутності відеозапису у певні проміжки часу не свідчить про незаконність дій працівників поліції за умови, що наявними матеріалами підтверджено фіксацію ключових обставин, зокрема пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, результатів такого огляду або факту відмови від його проходження.
Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення є письмовою процесуальною дією технічного характеру, що може тривати певний час. Відсутність повної відеофіксації безпосереднього процесу оформлення документів не є істотним порушенням вимог закону, оскільки визначальним є належна фіксація факту правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що особа чітко та однозначно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в умовах медичного закладу.
Крім того, на наявних фрагментах відеозапису поведінка особи та працівників поліції є послідовною та логічно узгодженою, викладені обставини події залишаються незмінними. Відтак наявність перерв у відеофіксації не спростовує встановлених фактичних обставин та не впливає на доведеність складу адміністративного правопорушення.
Посилання сторони захисту на те, що особа вживала алкогольні напої вже після ДТП, у зв`язку з чим її дії підпадають під ч. 4 ст. 130 КУпАП, також є безпідставними та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Навіть у разі прийняття цієї версії як достовірної, такі дії водія утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, якою встановлено відповідальність, зокрема, за вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди до проведення уповноваженою особою огляду на стан сп`яніння. Санкція зазначеної норми передбачає більш суворе адміністративне стягнення, зокрема штраф у розмірі 34 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Відповідно до п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України водієві забороняється вживати алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння. Отже, навіть за умови правдивості наведених пояснень, такі дії є самостійним грубим порушенням вимог законодавства.
Крім того, твердження про вживання алкоголю після ДТП фактично свідчить про визнання водієм перебування у стані сп`яніння під час оформлення адміністративних матеріалів. Водночас його пояснення щодо часу вживання алкоголю не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За таких обставин суд оцінює зазначену позицію як спосіб уникнення адміністративної відповідальності, що не спростовує встановлених у справі обставин та не впливає на правильність правової кваліфікації дій особи.
Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і поліцейські зобов`язані були залучити військову службу правопорядку відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, не спростовує наявності в його діях ознак адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого він несе відповідальність як загальний суб`єкт правопорушення. 
Згідно з судовою практикою, встановлення наявності ознак сп`яніння належить до виключних повноважень працівників поліції. Поліцейський самостійно виявляє та оцінює ці ознаки на місці зупинки.
Як вбачається з матеріалів справи ці ознаки були вказані поліцейським відповідно до вимог спільного наказу МВС та МОЗ № 1452/735.
В Акті огляду на стан сп`яніння та в самому Протоколі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП ці ознаки вписані (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), а тому це вважається належною конкретизацією обставин справи.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського на відео зафіксовано, що поліцейський вголос озвучує водію ОСОБА_1 конкретні ознаки "від вас чути запах алкоголю", а тому це є беззаперечним доказом конкретизації.
Доводи захисника, що поліцейські не конкретизували, які у ОСОБА_1 вбачаються ознаки стану алкогольного сп`яніння суд відхиляє, як необґрунтовані.
Стаття 266-1 КУпАП дійсно передбачає особливості огляду військовослужбовців, але захист помилково трактує її як заборону поліції діяти самостійно.
Поліція має повне право проводити огляд водія на місці зупинки, якщо він керує транспортним засобом, незалежно від його статусу, оскільки правила дорожнього руху є єдиними для всіх.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, суд в кожному конкретному випадку має встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону №2232-ХІІ.
Натомість у разі невстановлення судом факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за ст. 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами ст.266 цього Кодексу.
Доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України та інших військових формувань чи виконував обов`язки військової служби на момепнт вчинення ДТП суду не надано.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката Чеботарьової Юлія Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С. Рябенька