ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/16948/25	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 22-ц/817/414/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря — Дідух М.Є.
та представника ОСОБА_1 - адвоката Іващука В.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу № 607/16948/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іващук Володимир Михайлович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року, повний текст якого складено 15 січня 2026 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Кременецька опорна лікарня” Кременецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани,

В С Т А Н О В И В:
у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР про скасування наказу № 130-к про оголошення догани від 07 липня 2025 року. 
В обґрунтування позову посилається на те, що працює у відповідача на посадах лікаря-хірурга, лікаря-онколога загальнохірургічного кабінету поліклінічного відділення, лікаря-хірурга ургентного загальнохірургічного відділення з 03 травня 2023 року. 09 червня 2025 року до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 про нібито порушення ним професійних обов`язків та норм медичної етики і деонтології під час її перебування на стаціонарному лікуванні у загальнохірургічному відділення з 15 по 16 березня 2025 року. Вказує, що наведена ОСОБА_2 інформація щодо їх спілкування не відповідає дійсності. 16 червня 2025 року комісією відповідача його дії визнано такими, що не порушують професійних обов`язків та норм медичної етики і деонтології, про що складено відповідний акт службового розслідування. 01 липня 2025 року комісією складено протокол засідання та вирішено витребувати у нього письмові пояснення. Наказом від 07 липня 2025 року йому оголошено догану за нібито некоректну поведінку під час виконання службових обов`язків, порушення правил професійної етики та деонтології. Вважає такий наказ незаконним. В оспорюваному наказі не зазначено в чому конкретно полягало порушення ним трудових обов`язків, чи була заподіяна шкода при виконанні трудових обов`язків. Ні оскаржуваний наказ, ні документи, які стали підставою для його винесення, не містять жодних відомостей про відео та фотофіксацію описаних у них відомостей. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани від 07 липня 2025 року за № 130-к відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Іващук В.М. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що в оспорюваному наказі про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, зокрема, не зазначено в чому конкретно полягає порушення ним трудових обов`язків, чи була ним заподіяна шкода при виконанні трудових обов`язків.
Ні оскаржуваний наказ відповідача, ні документи, котрі слугували підставою для його прийняття, не містять жодних відомостей про відео-, аудіо- та/або фотофіксацію описаних у них відомостей; покази свідків відповідача є суперечливими, упередженими за своїм змістом, відтак, усе це хибно покладено в основу судового рішення, позаяк є неналежними доказами у справі.
Відтак, оскільки згідно принципу, передбаченого ч. 3 ст. 62 Конституції України, звинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, оскаржуваний наказ відповідача (від 07 липня 2025 року за № 130-к) має бути скасований, в зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції у справі № 607/16948/25 також має бути скасовано.
Крім цього, відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, вказаний припис підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії. Звідси випливає, що вказаний принцип поширюється на будь-який вид юридичної відповідальності.
Таким чином, акт службового розслідування комісії відповідача від 16.06.2025, котрим дії ОСОБА_1 щодо пацієнтки ОСОБА_2 було визнано такими, що не порушують професійних обов`язків та норм медичної етики і деонтології, слід оцінювати як остаточне рішення відповідача щодо позивача, а оскаржуваний акт службового розслідування КНП “Кременецька опорна лікарня” КМР від 04.07.2025 № 2, слід оцінювати як повторний процес, котрий є забороненим. Відповідним локальним нормативним актом відповідача щодо проведення службових розслідувань взагалі не передбачено інституту повторного службового розслідування, тобто не передбачено повторного інквізиторного процесу щодо особи, яка уже була виправдана раніше за аналогічного обвинувачення.
Представник КНП “Кременецька опорна лікарня” КМР — Борковська Г.П. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іващука В.М., у якому зазначила, що твердження апелянта щодо порушення принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності є безпідставним, оскільки до позивача було застосовано лише одне дисциплінарне стягнення у межах трудових правовідносин.
Посилання заявника на положення Конституції України та окремі рішення Верховного Суду не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Іващук В.М., апеляційну скаргу підтримав, із мотивів викладених у ній.
Представник КНП “Кременецька опорна лікарня” КМР — Ігор Осауленко 21 квітня 2026 року подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у КНП «Кременецька опорна лікарня» на посадах лікаря-хірурга, лікаря-онколога загальнохірургічного кабінету поліклінічного відділення, лікаря-хірурга ургентного загальнохірургічного відділення з 03 травня 2023 року, що підтверджується довідкою КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради за № 1143 від 06.08.2025 року та визнається сторонами спору (а.с. 10).
09 червня 2025 року до КНП «Кременецька опорна лікарня» надійшло звернення пацієнта ОСОБА_2 щодо ненадання лікарем ОСОБА_1 їй належної медичної допомогу у період з 15-19 березня 2025 року, що призвело до погіршення стану здоров`я, ускладнень та повторного хірургічного втручання. Також вказала про порушення лікарем етики медичного спілкування.
Наказом КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради за № 231-од від 09 червня 2025 року вирішено провести службове розслідування з приводу обставин, викладених у заяві ОСОБА_2 від 09 червня 2025 року. Для проведення службового розслідування створено комісію (а.с. 47-48).
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 12 червня 2025 року встановлено, що останній заперечив обставини викладені у заяві ОСОБА_2 (а.с. 49).
Як слідує з акту службового розслідування з приводу заяви ОСОБА_2 від 16 червня 20025 року, комісією опрацьовано медичну документацію, письмові пояснення медичних працівників, заслухано свідків та учасників. Комісією встановлено, що з 11 березня по 14 березня 2025 року лікуючим лікарем ОСОБА_2 був ОСОБА_3 , з 15 по 16 березня 2025 року — ОСОБА_1 , з 17 березня 2025, за бажанням пацієнта, ОСОБА_4 . З пояснень лікаря ОСОБА_4 встановлено, що після скарг пацієнта на виражений біль, були проведенні усі необхідні заходи: УЗД органів черевної порожнини, нирок, загальний аналіз крові, біохімічний аналіз крові. Комісія дійшла висновку, що медична допомога надавалась відповідно до встановлених клінічних діагнозів, лікар ОСОБА_1 безпосередньо здійснював лікування ОСОБА_2 з 15 по 16 березня 2025 року. Комісією не встановлено вчинення позивачем дій, які суперечать професійній етиці або деонтології (а.с. 50-52).
Листом за № 874 від 18 червня 2025 року КНП «Кременецька опорна лікарня» повідомила заявника про те, що звернення від 09 червня 2025 року розглянуто. Встановлено, що для об`єктивного та повного розгляду порушених питань необхідно надати додаткову інформацію та матеріали. Зокрема, уточнити, які саме порушення і ким було допущено, надати інформацію про осіб, які вказані у заяві та можуть підтвердити факти викладені у заяві, надати копії документів, письмові пояснення свідків та інші докази (а.с. 53).
Із заяви-відповіді ОСОБА_2 на запит лікарні від 18.06.2025 року встановлено, що остання повідомила про ненадання медичної допомоги та порушення деонтології лікуючим лікарем ОСОБА_1 , вказала свідків та їх дані.
Наказом КНП «Кременецька опорна лікарня» від 27 червня 2025 року за № 260-од у зв`язку із надходженням до адміністрації підприємства додаткової інформації, вирішено провести повторне службове розслідування з урахуванням нових обстави щодо лікування заявника, поведінки лікаря ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків 15-16 березня 2025 року, зокрема заслухати свідків (а.с. 54-55).
Згідно протоколу засідання комісії з проведення службового розслідування щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 01 липня 2025 року встановлено, що на засіданні комісії по розгляду нововиявлених обставин за скаргою ОСОБА_2 опрацьовано матеріали службового розслідування, допитано свідків. Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є подругою ОСОБА_2 та кілька раз провідувала її, коли вона перебувала у лікарні. 15 березня 2025 року близько 15:40 навідувала ОСОБА_2 у лікарні, чергового медперсоналу не було, лікар також був відсутній, але зауважила що ОСОБА_2 було погано. За час її перебування у лікарні з 15:30 до 20:30 ніхто до ОСОБА_2 не підходив, окрім санітарки та медсестри один раз. ОСОБА_6 пояснила, що давно товаришує із ОСОБА_2 . Навідуючи ОСОБА_2 у лікарні була свідком, як лікар ОСОБА_1 , оглядаючи пацієнта, сказав фразу «Ну, прикольно. І що мені робити з вашим животом». Комісія вирішили витребувати письмові пояснення від ОСОБА_1 у зв`язку із нововиявленими обставинами (а.с. 56-58).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 4 липня 2025 року наданих у формі відповіді на поставлені запитання встановлено, що останній не вживав, не пригадує щоб вживав вислови, які є проявом непрофесійної та неетичної поведінки при огляді пацієнта. У період погіршення самопочуття пацієнта він був на консультації в іншому відділенні. Коригування призначень було проведено лікарем ОСОБА_4 (а.с. 60)
З акту службового розслідування від 04 липня 2025 року встановлено, що подія, яка стала підставою для звернення заявниці мала місце 16-17 березня 2025 року. Скарга надійшла 09 червня 2025 року. Додаткова інформація 26.06.2025 року, з якої вбачається, що під час огляду пацієнта у момент погіршення її стану здоров`я, лікар хірург ОСОБА_1 допустив висловлювання, яка є не допустимим у професійній діяльності лікаря. Таке висловлювання, відповідно до свідчень очевидців, було сказане у відповідь на скарги пацієнта на значне погіршення самопочуття та біль у животі, що потребувало уважного клінічного обстеження та психологічної підтримки. Комісія дійшла висновку, що такі дії лікаря суперечать вимогам ст. 5, ст. 78 п. Г Основ законодавства України про охорону здоров`я щодо вимог професійної етики та деонтології, а також порушують трудові обов`язки передбачені ст. 139 КЗпП України. Свідчення очевидці є послідовними та узгодженими, підтверджують факт порушення лікарем норм професійної етики та трудової дисципліни. Пояснення лікаря є непослідовними, оскільки при наданні перших пояснень останній категорично заперечив факт вживання подібних висловів. Під час повторно надання пояснень, зазначив, що не пригадує такого. Комісія вирішила рекомендувати керівнику застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 61-62).
Наказом директора КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР за № 130-к від 07.07.2025, керуючись КЗпП України, ст. 5 та п. г ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров`я, лікарю-хірургу загальнохірургічного відділення ОСОБА_1 оголошено догану за некоректну поведінку під час виконання службових обов`язків, що виразилася у порушенні норм професійної етики та деонтології (а.с. 29).
Як слідує із наказу, підставою його винесення є акт Комісії з проведення службового розслідування від 04 липня 2025 року № 2, яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 норм професійної етики та трудової дисципліни під час виконання службових обов`язків, а саме: допущення некоректного висловлювання щодо пацієнта у момент погіршення його здоров`я.
З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом на зворотній стороні наказу.
Як встановлено із посадової інструкції лікаря-хірурга загальнохірургічного відділення КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР, лікар-хірург у роботі керується законодавством України про охорону здоров`я, нормативними документами, які регулюють організацію хірургічної допомоги, принципами та правилами медичної етики та деонтології, принципом дотримання лікарської таємниці, правилами внутрішнього трудового розпорядку та іншими локальними нормативними актами лікарні, посадовою інструкцією (п. 1.6 Інструкції).
В обов`язки лікаря-хірурга входить дотримання принципів медичної етики та деонтології з пацієнтами, їх родичами, законними представниками та колегами (п. 2.26 Посадової інструкції).
За неякісне та несвоєчасне виконання покладених на нього посадових обов`язків лікар можу бути притягнутий до відповідальності (п. 4.1. Інструкції).
Із даною Посадовою інструкцією ознайомлений ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис на Інструкції.
Згідно протоколів оперативних нарад КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР від 17 травня 2024 року № 8, від 05 липня 2024 року № 14, від 01 листопада 2024 року № 29 встановлено, що надано протокольні доручення всім медпрацівниками дотримуватись етики та деонтології, бути ввічливими та терплячими і доброзичливо відноситись до пацієнтів та свої колег.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 порушив правила медичної етики і деонтології під час виконання своїх службових обов`язків при спілкуванні з пацієнтом, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем дотримано порядок накладення такого стягнення, строки та враховано обставини вчиненого проступку.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Частиною 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). 
Відповідно до статей 21 та 139 КЗпП України працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. 
Положеннями ст. 147 КзпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок.
Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Така процедура є однією з гарантій недопущення безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Проте правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. 
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку.
Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
У постанові Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі № 125/196/24 зазначено, що підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушення ним свої трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. 
Керівник установи або уповноважений ним орган має право застосувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.
Законодавство про працю не закріплює переліку діянь, які вважаються порушеннями трудової дисципліни. Тому для встановлення дисциплінарного проступку важливо з`ясувати коло трудових (службових) обов`язків працівника.
Вимогами статті 5 Закону України “Основи законодавства України про охорону здоров`я” передбачено, що державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу особам, які її потребують за станом здоров`я, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
В силу вимог п. г ч. 1 ст. 78 цього ж Закону, медичні, фармацевтичні працівники та фахівці з реабілітації зобов`язані дотримуватися вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю.
Положеннями п.п. 1.6 та 2.26 Посадової інструкції лікаря-хірурга загальнохірургічного відділення КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, зобов`язано лікаря-хірурга знати та дотримуватись принципів медичної етики та деонтології з пацієнтами, їх родичам.
Медична деонтологія - це сукупність етичних норм і принципів поведінки медичного працівника при виконання своїх професійних обов`язків. Медична деонтологія тісно пов`язана із медичною (лікарською) етикою, яка є різновидом професійної етики, що включає сукупність морально-етичних норм і правил надання медичної допомоги. Медична деонтологія включає в себе поряд з іншими питаннями і проблеми взаємин з хворими та їхніми родичами.
Отже, законом встановлено обов`язок лікаря турбуватися про людське здоров`я та життя, а його моральна відповідальність у зв`язку з цим набуває специфічних рис у порівнянні з іншими професіями, що не мають в людині прямого об`єкту дії.
Тому, порушення лікарем правил медичної етики та деонтології у спілкуванні з пацієнтом є безумовною підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Матеріалами справи, яка переглядається, зокрема, актом службового розслідування від 04 липня 2025 року, підтверджено, що ОСОБА_1 порушив правила медичної етики і деонтології під час виконання ним службових обов`язків при спілкування з пацієнтом ОСОБА_2 .
При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем дотримано порядок, строки та враховано обставини та тяжкість вчиненого проступку, в зв`язку з чим наказом директора КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР за № 130-к від 07.07.2025, на підставі ст. ст. 139, 147, ч. 1 ст. 148 та ст. 149 КЗпП України ст. 5 та п. г ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров`я, лікарю-хірургу загальнохірургічного відділення ОСОБА_1 оголошено догану за некоректну поведінку під час виконання службових обов`язків, що виразилася у порушенні норм професійної етики та деонтології.
Не заслуговує на увагу посилання представника заявника на те, що в оспорюваному наказі про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, не зазначено у чому конкретно полягає порушення ним трудових обов`язків, чи була ним заподіяна шкода при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки в оспорюваному наказі чітко зазначено за “некоректну поведінку під час виконання службових обов`язків, що виразилася у порушенні норм професійної етики та деонтології”.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_1 при наданні медичної допомоги ОСОБА_2 допустив порушення своїх посадових обов`язків, які є складовими його трудової функції, щодо своєчасного, якісного, повного надання медичної допомоги
Разом з тим, заперечуючи проти накладення дисциплінарного стягнення, позивач лише послався на неналежність доказів, проте самих цих висновків ніяким чином не спростував. 
Також надуманим є твердження представника заявника на те, що акт службового розслідування комісії відповідача від 16.06.2025 р., котрим дії ОСОБА_1 щодо пацієнтки ОСОБА_2 було визнано такими, що не порушують професійних обов`язків та норм медичної етики і деонтології, слід оцінювати як остаточне рішення відповідача щодо позивача, а акт службового розслідування відповідача від 04.07.2025 р., № 2, слід оцінювати як повторний процес, котрий є заборонений, з огляду на те, що акт службового розслідування комісії від 16.06.2025 року та акт службового розслідування комісії від 04.07.2025 року не є повторним процесом, а відображає більш детальне розслідування неналежного надання лікарем ОСОБА_1 медичної допомоги пацієнтці ОСОБА_2 , із зазначенням встановлених обставин події.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іващук Володимир Михайлович, слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іващук Володимир Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 квітня 2026 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома