Справа № 451/993/25 Головуючий у 1 інстанції: Куцик-Трускавецька О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/4033/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І.
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилалося на те, що 23 лютого 2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 284337228 у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV58J8G. 
Сторонами договору узгоджено усі істотні умови договору, зокрема, розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. 
Надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. 
На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке в подальшому відчужило це право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року. 
29 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року.
Вищезазначені договори факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу, що не суперечить нормам чинного законодавства, та у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, а отже, виходячи з презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують цивільні права та обов`язки. 
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 99880.20 грн, з яких 21000 грн – заборгованість за кредитом, а 78880.20 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року в розмірі 99880.20 грн. 
Заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №284337228 від 23лютого 2023 року у розмірі 99880.20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2422.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000.00 грн.
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що кредитний договір №284337228 від 23 лютого 2023 року укладено значно пізніше ніж договір факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», а тому право вимоги не могло бути передано за цим договором факторингу.
Оскільки Товариствоз обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» не набуло право вимоги за кредитним договором, таке в свою чергу не могло бути відступлене Товариству з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс». а в подальшому і Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за договорами факторингу на кожному етапі такої передачі, що свідчить про недоведеність передачі права вимоги за кредитним договором №284337228 від 23 лютого 2023 року.
Просить рішення заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи без участі сторін.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 23 березня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок належного виконання зобов`язань за умовами кредитного договору №284337228 від 23 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 99880.20 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, який набув право вимоги за цим кредитним договором.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 23 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 284337228, підписаний позичальником з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV58J8G. 
Пунктом 2.1 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 21000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до п. 2.2. договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року сума кредитного ліміту, вказана в пункті 2.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника. 
Згідно з п. 2.3. договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 21000 грн одразу після укладення договору, орієнтована дата повернення якого 15 березня 2023 року.
Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором (п. 2.4 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року).
Загальна сума кредиту за цим траншем складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору (п. 2.5 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року).
Пунктом 3.1. договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 20 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Відповідно до п. 3.2 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтоного періоду можу бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Згідно з п. 3.3 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 20 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 4410 грн.
Пунктом 7.1 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування – 15 березня 2023 року, а саме протягом 20 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
В п. 7.2 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що основна сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 5 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7, або п. 9.2.1.5.
Відповідно до п. 11. 1 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
Пунктом 8.1 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне виконання користування кредитом, договором не передбачено.
Згідно з п. 8.2 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника.
Згідно з п. 8.3.1 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року за період від дати видачі кредиту до 13 березня 2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 383,25% річних, що на день укладення договору становить 1,05 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (далі – дисконтна процентна ставка).
Згідно з п. 8.3.2 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 15 березня 2023 року проценти нараховуються за ставкою 383,53% річних, що на день укладення договору становить 1,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі – індивідуальна процентна ставка).
Відповідно до п. 8.4 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Пунктом 8.8 договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п.2.3 договору за перші 20 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 25410.00 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4410.00 грн та суму кредиту в розмірі 21000 грн. 
Згідно з п.п. 5.1, 5.2. договору кредитної лінії № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що перший транш за цим договором, у сумі вказаній в п. 2.3 договору, надається шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, за умови, що ля ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ5701.
Згідно з листом Акціонерного товариства «Універсал банк» від 01 липня 2025 року №БТ/Е-6675 на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано картку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 201).
Платіжним дорученням № 3057е68-b4e3-4a8a-8f00-2234b364c226 від 23 лютого 2023 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 21000.00 грн на банківську карту НОМЕР_2 на виконання умов договору № 284337228 від 23 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 17).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» зазначає, що право вимоги до боржника за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року перейшло до нього на підставі договорів факторингу.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
Згідно п. 8.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року).
У пункті 8.6 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.
28 листопад 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2020 року, а всі інші умови договору залишено без змін.
31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою викладено текст договору в новій редакції.
Зокрема, в пункті 4.1. нової редакції договору передбачено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Додатковою угодою № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» 31 грудня 2021 року, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року.
В подальшому додатковою угодою № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» 31 грудня 2022 року, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року.
Додатковою угодою № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» 31 грудня 2023 року, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Згідно з реєстром права вимоги № 105 від 27 жовтня 2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року.
Предметом відступлення договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору.
У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17 зазначено, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас, наявна вимога – це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога – це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Предметом відступлення договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору.
В договорі факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. 
Відтак, фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.
Згідно з реєстром прав вимоги № 225 від 18 квітня 2023 року на умовах договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 113-114).
Колегія суддів звертає увагу, що правомірність переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року права вимоги за кредитними договорами, укладеними після підписання цього договору факторингу, за умови включення такої вимоги в реєстр прав вимоги, встановлена постановою Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що право вимоги за кредитним договором №284337228 від 23 лютого 2023 року не могло бути передане на підставі факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного до підписання цього кредитного договору.
Отже, з моменту підписання реєстру права вимоги № 225 від 18 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло право вимоги за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року, а також можливість розпоряджатися цим правом, в тому числі і відступати його на підставі договору факторингу.
31 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» зобов`язується відступити за плату та на умовах, визначених договором, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку.
Згідно п. 8.1. договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2 договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року).
Згідно з реєстром права вимоги № 1 від 31 липня 2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №284337228 від 23 лютого 2023 року.
Платіжною інструкцією від 05 серпня 2024 року № 7075 підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн фінанс» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 2 712 261.67 грн за відступлення права вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 1 від 31 липня 2024 року та договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року (т. 1 а.с 97).
29 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 29/05/25/Е, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне у майбутньому, до третіх осіб – боржників, перелік яких зазначено в реєстрі боржників, що формується згідно з додатком № 1 до договору та є невід`ємною частиною договору.
В пункті 1.2 договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року передбачено, що перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2.
Згідно п. 9.2. договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами.
Відповідно до п. 9.3 договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.2 цього договору та закінчується 31 грудня 2026 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року, що є додатком № 2 до договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року, підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» прийняло реєстр боржників. 
Згідно з реєстром боржників, підписаним 29 травня 2025 року, що є додатком № 1 до договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року.
Платіжними інструкціями від 04 червня 2025 року № 243, №245, від 05 червня 2025 року № 246, №247 та від 06 червня 2025 року № 248 підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» кошти на загальну суму 4 437 227.55 грн за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року (т. 1 а.с. 78-82).
Зміст вищезазначених договорів факторингу свідчить про те, що сторони погодили в них момент переходу права вимоги підписанням відповідних реєстрів прав вимоги та реєстрів боржників. 
На момент підписання цих реєстрів, що є додатками до договорів факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та № 29/05/25/Е від 29 травня 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 209881074 від 23 травня 2020 року було дійсним, а відтак могло бути передано. 
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року. 
З розрахунку заборгованості за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року вбачається, що така становить 99880.20 грн, з яких 21000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 78880.20 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
При цьому, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися до 12 липня 2023 року.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 вказано щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
У межах загального строку дії договору № 284337228 від 23 лютого 2023 року тривалістю 5 років визначені періодичні строки повернення траншів, з яких складається загальна сума кредиту.
Зокрема, умовами договору № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачено, що строк кредитування за першим траншем становить 20 днів та закінчується 15 березня 2023 року.
При цьому, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем всіх фактично нарахованих процентів станом на 15 березня 2023 року, тобто на день закінчення дисконтного періоду, а також активації функції продовження строку дисконтного періоду в особистому кабінеті позичальника, що свідчить про те, що після закінчення дисконтного періоду 15 березня 2023 року строк кредитування не продовжувався.
Оскільки умови договору № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачали надання у користування кредитних коштів на 20 днів, строк кредитування закінчився 15 березня 2023 року, тому подальше нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним.
За таких умов, право кредитовдаця нараховувати проценти за користування кредитними коштами обмежене періодом кредитування з 23 лютого 2023 року до 15 березня 2023 року.
В той же час, умовами договору № 284337228 від 23 лютого 2023 року передбачена дисконтна процентна ставка – 1.05%, індивідуальна процентна ставка – 1.05% та базова процентна ставка – 2.98% для нарахування процентів.
Разом з тим, протягом строку кредитування з 23 лютого 2023 року до 15 березня 2023 року передбачено нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, що становить 1.05 % в день і є незмінною. 
Таким чином, за користування кредитними коштами за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року за період з 23 лютого 2023 року до 15 березня 2023 року підлягали нарахуванню проценти в розмірі 4410.00 грн (21000 грн х 1.05 % х 20 днів = 4410 грн).
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів сплати коштів на погашення заборгованості за договором №284337228 від 23 лютого 2023 року. 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що станом на 15 березня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за договором за договором № 284337228 від 23 лютого 2023 року становила 25 410 грн, з яких 21 000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 4410 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та стягнення на його користь заборгованості в розмірі 25410 грн, то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 616.26 грн судового збору за подання позову, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2708,76 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» підлягає стягненню 616,26 грн судового збору за подання позову, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2708,76 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, то враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2092,50 грн. судового збору.
Крім того, звертаючись з позовними вимогами та з апеляційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» просило стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, додаткову угоду № 25770736548 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року із зазначенням переліку правових та юридичних послуг, що надавалися, кількості часу, затраченого на їх надання та вартості цих послуг. 
Отже, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, складність справи, співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає ,що з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» підлягає стягненню 1800 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19серпня 2025 року – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №284337228 від 23лютого 2023 року у розмірі 25410 (двадцять п`ять тисяч чотириста десять) гривень, з яких:
21000 грн – заборгованість за тілом кредиту;
4410 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 2092 (дві тисячі дев`яносто два) гривень 50 копійок судового збору
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.