ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.04.2026	Справа № 910/11293/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пекканіска» (вул.Богатирська, буд.11, м.Київ, 04209; ідентифікаційний код 35411500)
до Фізичної особи-підприємця Северин Людмили Степанівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )
про стягнення 287 639,83 грн

За участі представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пекканіска» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Северин Людмили Степанівни про стягнення 287 639,83 грн, з яких 217 699,02 грн заборгованості, 43 539,81 грн штрафу, 17 916,98 грн пені, 5 836,32 грн 10% річних та 2 647,70 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати оренди обладнання, переданого за договором оренди обладнання № 5-200325 від 20.03.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.
16.09.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, розглянувши яку суд дійшов висновку про можливість відкрити провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.
21.11.2025 від позивача надійшла заява про затвердження мирової угоди.
25.11.2025 від позивача надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.
03.12.2025 від позивача надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди в новій редакції та закриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2026.
У підготовче засідання 19.01.2026 представники сторін не з`явилися.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 26.02.2026 та визнано явку представників сторін у підготовче засідання обов`язковою.
17.02.2026 від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого він просить не брати до уваги подану сторонами мирову угоду, визнати поважною причину неявки представника позивача у судові засідання та розглянути справу за відсутності представника позивача.
У підготовче засідання 26.02.2026 представники сторін не з`явилися.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2026 відмовлено у затвердженні мирової угоди у справі № 910/11293/25 від 18.11.2025, укладеної між сторонами, витребувано у позивача докази та відкладено підготовче засідання на 05.03.2026.
27.02.2026 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.
У підготовче засідання 05.03.2026 представники сторін не з`явилися.
У підготовчому засіданні 05.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.04.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2026 сторін було повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.04.2026.
У судове засідання 13.04.2026 представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету позивача та відповідача.
За приписом частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пекканіска» (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Северин Людмилою Степанівною (орендар) було укладено договір оренди обладнання № 5-200325 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, перелік якого визначається орендарем у Договорі або відповідних додатках до нього.
Відповідно до пункту 4.1 Договору при передачі/поверненні кожної одиниці обладнання сторони підписують акт приймання-передачі. Перебіг строку оренди обладнання та відповідне нарахування орендної плати починається з дати вказаної сторонами у відповідному акті приймання-передачі обладнання, а закінчується - датою, вказаною сторонами у акті повернення обладнання з оренди.
Орендодавець передає обладнання в оренду за адресою, вказаною у акті передачі обладнання в оренду. Акт передачі обладнання в оренду містить інформацію про перелік обладнання, що передається в оренду, його відновну вартість, вартість послуг з оренди обладнання щодо кожної одиниці обладнання яке передається орендарю без врахування ПДВ, а також адресу безпосередньої експлуатації обладнання орендарем (пункт 4.2 Договору).
За умовами пункту 4.3 Договору доставка обладнання до місця його експлуатації може здійснюватися як силами орендодавця, так і орендаря. У випадку доставки обладнання до місця його експлуатації силами орендодавця, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю її вартість. Вартість доставки обладнання силами орендодавця розраховується згідно з тарифами суб`єктів господарювання з надання послуг перевезення/логістики, або внутрішніми тарифами орендодавця, та зазначається орендодавцем у відповідному рахунку на оплату та акті надання послуг.
Пунктом 4.10 Договору передбачено, що орендар повинен повернути обладнання в день закінчення строку оренди.
Підтвердженням факту повернення обладнання орендодавцю є укладений між сторонами без зауважень та заперечень акт повернення обладнання з оренди. До підписання сторонами такого акта повернення обладнання з оренди обладнання вважається таким, що знаходиться в тимчасовому оплатному користуванні орендаря (пункт 4.15 Договору).
Згідно з пунктом 4.17 Договору зворотній вивіз обладнання з експлуатації може здійснювати як силами орендодавця, так і орендаря. У випадку зворотного вивозу обладнання з місця його експлуатації силами орендодавця, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю її вартість. Вартість зворотного вивозу обладнання силами орендодавця розраховується згідно з тарифами суб`єктів господарювання з надання послуг перевезення/логістики, або внутрішніми тарифами орендодавця, та зазначається орендодавцем у відповідному рахунку на оплату та акті надання послуг.
За умовами пунктів 5.1 - 5.3 Договору орендна плата нараховується в розмірі, встановленому орендодавцем за відповідний орендний період, попередньо узгоджений сторонами. Вартість фактично наданих орендарю послуг з оренди обладнання визначається у рахунках на оплату, актах надання послуг. Надання послуг та нарахування орендної плати починається з дня укладення сторонами відповідного акту передачі обладнання в оренду, або з дня, зазначеного у відповідному акту передачі обладнання в оренду.
Пунктом 5.5 Договору передбачено, що оплата орендарем послуг з оренди відбувається у порядку попередньої оплати на підставі рахунка на оплату у розмірі 100% від загального розміру плати за запланований період оренди, протягом 3 робочих днів з дня отримання відповідного рахунка від орендодавця. 
Водночас у підпункті 5.5.1 пункту 5.5 Договору встановлено, що у будь-якому випадку орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за час фактичного користування обладнанням не пізніше 5 числа наступного за звітним місяця, за звітний місяць, незалежно від наявності у орендаря відповідного рахунка на оплату.
За фактом належного надання орендодавцем/прийняття орендарем послуг з тимчасового оплатного користування, після закінчення надання послуг (періоду оренди, строку оренди), орендодавець протягом 5 робочих днів готує та передає/надсилає на погодження орендарю примірник акту надання послуг. Орендар зобов`язаний протягом 5 робочих днів від дня отримання зазначеного акту розглянути та підписати його або надати письмові мотивовані заперечення. У випадку наявності у орендаря зауважень до наданих послуг та/або акту надання послуг, такі недоліки усуваються орендодавцем протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмових мотивованих зауважень від орендаря. Після усунення недоліків погодження акту відбувається у порядку, встановленому цим пунктом Договору. У випадку, якщо протягом зазначеного періоду орендодавець не отримає підписаний замовником примірник акта або обґрунтованої відмови від його підписання, акт вважається підписаним (укладеним), а послуги такими, що надані належним чином (пункт 5.7 Договору).
Відповідно до пункту 6.2 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього Договору, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 процентів річних, пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного орендарем грошового зобов`язання.
Нарахування пені за порушення орендарем грошового зобов`язання згідно з пунктом 6.2 цього Договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання орендарем грошового зобов`язання (пункт 6.3 Договору).
Договір укладений строком на один календарний рік та вступає в силу з моменту його підписання сторонами (пункт 8.1 Договору).
21.03.2025 сторони підписали акт передачі в оренду № 573 від 21.03.2025, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове оплатне користування обладнання у кількості 2 одиниці за узгодженою ціною. 
Актом повернення обладнання з оренди № 1128 від 02.06.2025 засвідчено повернення обладнання та закінчення оренди.
Як зазначає позивач, він, на виконання своїх договірних зобов`язань, надав відповідачу обладнання в оренду, за користування яким останній мав сплатити 267 699,02 грн відповідно до підписаних сторонами актів надання послуг № 1077 від 31.03.2025 на суму 54 299,86 грн та № 1363 від 21.04.2025 на суму 96 199,58 грн, а також актів надання послуг № 1982 від 31.05.2025 на суму 96 199,58 грн та № 2076 від 31.05.2025 на суму 21 000,00 грн, які відповідач не підписав. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання із сплати орендної плати виконав частково, сплативши позивачу лише 50 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 924 від 21.03.2025.
З огляду на те, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за оренду обладнання, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 217 699,02 грн заборгованості, 43 539,81 грн штрафу, 17 916,98 грн пені, 5 836,32 грн 10% річних та 2 647,70 грн інфляційних втрат.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонам Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Судом встановлено передачу позивачем у володіння і користування відповідачу обладнання, про що свідчить акт передачі в оренду № 573 від 21.03.2025, а також його подальше повернення відповідачем позивачу за закінченням строку оренди відповідно до акту повернення обладнання з оренди № 1128 від 02.06.2025.
Згідно з частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням Договору та прийняттям у користування обладнання, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час його використання.
За умовами пункту 5.7 Договору за фактом надання орендодавцем, прийняття орендарем послуг з тимчасового оплатного користування, сторони підписують акт надання послуг.
На підтвердження надання позивачем і прийняття відповідачем відповідних послуг матеріали справи містять підписані сторонами акти надання послуг № 1077 від 31.03.2025 на суму 54 299,86 грн, № 1363 від 21.04.2025 на суму 87 599,71 грн, № 1982 від 31.05.2025 на суму 96 199,58 грн, № 2076 від 31.05.2025 на суму 21 000,00 грн.
При цьому, як встановлено судом, акти надання послуг № 1982 від 31.05.2025 на суму 96 199,58 грн та № 2076 від 31.05.2025 на суму 21 000,00 грн відповідач підписав 20.11.2025, тобто після відкриття провадження у цій справі.
Вказані акти містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які здають та приймають послуги, найменування послуг, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій та є підставами виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
З урахуванням погодженого сторонами у пункті 5.5 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати за користування обладнанням мало бути виконано на умовах попередньої оплати протягом 3 робочих днів з дня отримання рахунку позивача, але не пізніше 5 числа наступного місяця, незалежно від отримання відповідачем рахунка на оплату.
Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.
За приписом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції № 924 від 21.03.2025 відповідач сплатив позивачу 50 000,00 грн, які зараховані останнім на погашення грошового зобов`язання за актом надання послуг № 1077 від 31.03.2025.
Відтак, оскільки невиконання грошових зобов`язань відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу в повному обсязі відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати визнається судом обґрунтованою в розмірі 209 099,15 грн. 
У стягненні залишку заборгованості суд відмовляє, оскільки позивач неправильно визначив розмір заборгованості за актом надання послуг № 1363 від 21.04.2025. Позивач зазначив, що за цим актом відповідач мав сплатити 96 199,58 грн, хоча наявна в матеріалах справи копія зазначеного акта містить меншу вартість послуг, а саме 87 599,71 грн. 
Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 6.2 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього Договору, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 процентів річних, пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного орендарем грошового зобов`язання.
Неналежне виконаного відповідачем грошового зобов`язання зумовлює для нього настання правових наслідків у вигляді сплати штрафу в розмірі 20% від суми неналежно виконаного зобов`язання.
Виходячи з викладеного, сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 41 819,83 грн.
За приписами статей 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд виявив у них наступні помилки:
1) позивачем неправильно визначено момент з якого грошове зобов`язання зі сплати орендної плати за час фактичного користування обладнанням у березні 2025 року стало простроченим. Оскільки пункт 5.5 Договору не підлягає застосуванню через ненадання позивачем доказів отримання відповідачем відповідного рахунку, а 5 квітня 2025 року, що визначено відповідно до умов підпункту 5.5.1 пункту 5.5 Договору, припало на вихідний день, останнім днем виконання грошового зобов`язання було 07.04.2025, а прострочення почалося 08.04.2025;
2) позивач неправильно визначив розмір заборгованості за актом надання послуг № 1363 від 21.04.2025, про що суд зазначив вище.
У зв`язку з цим судом здійснено власний розрахунок пені, при цьому не виходячи за заявлений позивачем період нарахування, у наступний спосіб:
- 08.04.2025 - 27.08.2025 (4 299,86 x (2 x 15,50 : 365) x 142 днів : 100) = 518,57 грн;
- 06.05.2025 - 27.08.2025 (87 599,71 x (2 x 15,50 : 365) x 114 днів : 100) = 8 481,57 грн;
- 06.06.2025 - 27.08.2025 (96 199,58 x (2 x 15,50 : 365) x 83 днів : 100) = 6 781,41 грн;
- 06.06.2025 - 27.08.2025 (21 000,00 x (2 x 15,50 : 365) x 83 днів : 100) = 1 480,36 грн.
Отже, за перерахунком суду загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 17 261,91 грн. 
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пункті 6.2 Договору сторони визначили вищій розмір процентів річних.
Через описані вище помилки судом здійснено власний розрахунок 10% річних:
- з 08/04/2025 до 27/08/2025 (4 299,86 x 10 % x 142 : 365) = 167,28 грн;
- з 06/05/2025 до 27/08/2025 (87 599,71 x 10 % x 114 : 365) = 2 735,99 грн;
- з 06/06/2025 до 27/08/2025 (96 199,58 x 10 % x 83 : 365) = 2 187,55 грн;
- з 06/06/2025 до 27/08/2025 (21 000,00 x 10 % x 83 : 365) = 477,53 грн.
За перерахунком суду загальна сума 10% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5 568,35 грн.
Оскільки розмір інфляційних втрат позивач розраховував по 27.08.2025, але не врахував індекс інфляції за серпень 2025 року, який становив 99,80, судом здійснено також і власний розрахунок інфляційних втрат:
- 4 299,86 x 1.02414283 - 4 299,86 = 103,81 грн;
- 87 599,71 x 1.01702367 - 87 599,71 = 1 491,27 грн;
- 96 199,58 x 1.00397203 - 96 199,58 = 382,11 грн;
- 21 000,00 x 1.00397203 - 21 000,00 = 83,41 грн.
Загальний розмір втрат позивача від інфляції склав 2 060,60 грн.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив часткову обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 209 099,15 грн, штрафу в розмірі 41 819,83 грн, пені в розмірі 17 261,91 грн, 10% річних в розмірі 5 568,35 грн та інфляційних втрат в розмірі 2 060,60 грн.
Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 4 137,15 грн - на відповідача, в розмірі 177,45 грн - на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Северин Людмили Степанівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пекканіска» (вул.Богатирська, буд.11, м.Київ, 04209; ідентифікаційний код 35411500) заборгованість в розмірі 209 099 (двісті дев`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн 15 коп., штраф в розмірі 41 819 (сорок одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн 83 коп., пеню в розмірі 17 261 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) грн 91 коп., 10% річних в розмірі 5 568 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 35 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 060 (дві тисячі шістдесят) грн 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 137 (чотири тисячі сто тридцять сім) грн 15 коп.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.04.2026.

Суддя Т.П. Капцова