КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року м. Київ №640/25375/20
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" до Північного офісу Держаудитслужби України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Альтера" про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
Державна установа «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України звернулося до Окружного адміністративного суду м Києва з позовом до Північного офісу Держаудитслужби, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу закупівлі відповідача від 06.10.2020 за результатами моніторингу закупівлі ID-UA-2020-08-14-004007-c.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний висновок Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі є протиправним, необґрунтованим та таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, з огляду на таке. Позивач зазначає, що під час проведення процедури закупівлі діяв у межах та у спосіб, визначений Законом України «Про публічні закупівлі», а висновки відповідача ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права та фактичних обставин справи . Щодо встановленого порушення в частині розміру забезпечення тендерної пропозиції, позивач вказує, що допущене відхилення має виключно технічний характер, не вплинуло на результати процедури закупівлі, не призвело до обмеження конкуренції та не порушило прав учасників, а тому не може бути підставою для застосування такого заходу реагування, як розірвання договору. Стосовно висновків відповідача про відсутність документального підтвердження права власності на обладнання, позивач зазначає, що переможцем торгів надано видаткову накладну як первинний бухгалтерський документ, який відповідно до законодавства підтверджує факт придбання майна та набуття права власності на нього. При цьому тендерна документація не містила вичерпного переліку документів, якими підтверджується право власності, а тому висновки відповідача є безпідставними. Крім того, позивач наголошує, що зауваження відповідача щодо документального підтвердження наявності працівників є необґрунтованими, оскільки у складі тендерної пропозиції містяться цивільно-правові договори, які підтверджують залучення відповідних працівників. Виявлені розбіжності носять характер технічних (формальних) помилок, які відповідно до умов тендерної документації не є підставою для відхилення тендерної пропозиції. Також позивач зазначає, що відповідачем не наведено належного правового обґрунтування необхідності розірвання укладеного договору, а сам висновок базується на припущеннях, а не на встановлених фактах та доказах. Отже, на думку позивача, оскаржуваний висновок є таким, що прийнятий без належного з`ясування обставин справи, з порушенням принципів обґрунтованості та пропорційності, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Відповідач у відзиві стверджує про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваний висновок про результати моніторингу процедури закупівлі прийнято в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства . Відповідач зазначає, що під час проведення моніторингу закупівлі встановлено порушення замовником вимог Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема щодо перевищення допустимого розміру забезпечення тендерної пропозиції. Крім того, відповідач вказує на невідповідність тендерної пропозиції ТОВ «БВК «Альтера» вимогам тендерної документації, а саме: відсутність належного документального підтвердження права власності на обладнання, а також відсутність підтвердження наявності працівників відповідної кваліфікації. Також відповідач наголошує, що замовник, всупереч вимогам законодавства, не відхилив тендерну пропозицію такого учасника, що призвело до порушення принципів об`єктивності та неупередженості визначення переможця процедури закупівлі. У зв`язку з викладеним відповідач вважає свій висновок правомірним та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач у відповіді на відзив зазначає про те, що доводи відповідача є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм законодавства. Зокрема, позивач вказує, що встановлене порушення щодо розміру забезпечення тендерної пропозиції є технічною помилкою, яка не вплинула на права учасників процедури закупівлі та не призвела до обмеження конкуренції. Також позивач зазначає, що видаткова накладна є належним первинним документом, який підтверджує право власності на обладнання, а тому висновки відповідача про її недостатність є безпідставними. Крім того, позивач наголошує, що інформація щодо працівника субпідрядної організації підтверджена відповідними документами, а розбіжності у написанні прізвища мають характер технічної помилки та не впливають на зміст тендерної пропозиції. У зв`язку з викладеним позивач вважає висновок відповідача таким, що прийнятий без належного з`ясування обставин справи та з перевищенням повноважень, і просить суд задовольнити позовні вимоги.
Третя особа, ТОВ «БВК «Альтера» надала письмові пояснення, у яких зазначила про те, що висновки відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, третя особа вказує, що її тендерна пропозиція була подана з дотриманням вимог тендерної документації, а всі необхідні документи на підтвердження відповідності кваліфікаційним критеріям були надані у повному обсязі. Щодо зауважень відповідача про відсутність документального підтвердження права власності на обладнання, третя особа зазначає, що у складі тендерної пропозиції було надано видаткову накладну, яка є первинним бухгалтерським документом та підтверджує факт набуття права власності на відповідне обладнання, зокрема дриль ударний DEXTER. Крім того, третя особа наголошує, що доводи відповідача щодо невідповідності документів про працівників є безпідставними, оскільки інформація про працівника субпідрядної організації підтверджена цивільно-правовим договором, а наявні розбіжності у написанні прізвища є технічною опискою, яка не впливає на зміст тендерної пропозиції. Також третя особа зазначає, що встановлений замовником розмір забезпечення тендерної пропозиції не порушив прав учасників процедури закупівлі, що підтверджується відсутністю оскаржень з боку інших учасників та фактом подання кількох конкурентних пропозицій. У зв`язку з викладеним третя особа вважає, що рішення замовника щодо визначення її переможцем процедури закупівлі є правомірним, а висновок відповідача підлягає скасуванню як такий, що прийнятий без належного правового та фактичного обґрунтування.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Північним офісом Держаудитслужби на підставі наказу від 21.09.2020 № 160 було здійснено моніторинг процедури закупівлі «Капітальний (реставраційний) ремонт покрівлі адміністративної будівлі по вул. Юрія Іллєнка, 81 у м. Києві», інформацію про яку оприлюднено в електронній системі закупівель за номером UA-2020-08-14-004007-c.
За результатами проведеного моніторингу відповідачем складено висновок від 06.10.2020, у якому встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема: перевищення допустимого розміру забезпечення тендерної пропозиції, невідповідність тендерної пропозиції переможця вимогам тендерної документації, а також порушення порядку розгляду тендерних пропозицій та принципів здійснення закупівель.
Зокрема, у висновку зазначено, що замовником встановлено розмір забезпечення тендерної пропозиції у розмірі, що перевищує граничний, визначений законом. Крім того, відповідач дійшов висновку про невідповідність тендерної пропозиції ТОВ «БВК «Альтера» вимогам тендерної документації через відсутність належного підтвердження права власності на обладнання та відсутність документів, що підтверджують наявність працівників відповідної кваліфікації.
Водночас, незважаючи на виявлені невідповідності, позивач не відхилив тендерну пропозицію вказаного учасника та уклав з ним договір про закупівлю.
Не погоджуючись із зазначеним висновком, позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що висновок відповідача є протиправним, оскільки прийнятий без належного врахування всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм законодавства.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закону № 922-VIII) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Положеннями пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що замовники органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.
До замовників також належать юридичні особи та/або суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак: органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі суб`єкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради суб`єкта господарювання; наявність спеціальних або ексклюзивних прав.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" електронна система закупівель інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує проведення процедур закупівель, створення, розміщення, оприлюднення та обмін інформацією і документами в електронному вигляді, до складу якої входять веб-портал Уповноваженого органу, авторизовані електронні майданчики, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією та документами.
Відповідно до пункту 29 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі", тендерна документація - документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках. Тендерна документація не є об`єктом авторського права та/або суміжних прав.
Згідно з пунктом 32 частини 1 стаття 1 Закону України "Про публічні закупівлі", тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме:
оголошення про проведення конкурентних процедур закупівель, тендерну документацію та проект договору про закупівлю:
оголошення про проведення відкритих торгів - не пізніше ніж за 15 днів до кінцевого строку подання тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині третій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж;
оголошення про проведення конкурентного діалогу - не пізніше ніж за 15 днів до кінцевого строку подання тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині третій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж;
зміни до тендерної документації та роз`яснення до неї (у разі наявності) у машинозчитувальному форматі - протягом одного дня з дня прийняття рішення про їх внесення або надання роз`яснень;
оголошення з відомостями про укладену рамкову угоду (у разі здійснення закупівлі за рамковими угодами) - не пізніше ніж через сім днів з дня укладення рамкової угоди;
протокол розгляду тендерних пропозицій - протягом одного дня з дня його затвердження; повідомлення про намір укласти договір про закупівлю - протягом одного дня з дня прийняття рішення про визначення переможця процедури закупівлі;
інформацію про відхилення тендерної пропозиції учасника - протягом одного дня з дня прийняття рішення про відхилення;
договір про закупівлю - протягом двох днів з дня його укладення; повідомлення про внесення змін до договору - протягом трьох днів з дня внесення змін;
звіт про виконання договору - протягом трьох днів з дня закінчення строку дії договору, виконання договору або його розірвання; звіт про укладені договори - протягом одного дня з дня укладення договору.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю). Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Частиною 2 цієї статті також передбачено, що рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник за наявності однієї або декількох із підстав, установлених цією частиною.
Згідно із пунктом 9 частини 2 статті 21 Закону України "Про публічні закупівлі" оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити наступну інформацію, в т.ч. про розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).
Пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо: учасник процедури закупівлі, зокрема, не відповідає встановленим абзацом першим частини третьої статті 22 цього Закону вимогам до учасника відповідно до законодавства.
Абзацом 1 частини 3 статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.
Частиною 2 статті 32 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що тендер автоматично відміняється електронною системою закупівель у разі:
1) подання для участі: у відкритих торгах - менше двох тендерних пропозицій; у конкурентному діалозі - менше трьох тендерних пропозицій; у відкритих торгах для укладення рамкових угод - менше трьох тендерних пропозицій; у кваліфікаційному відборі першого етапу торгів з обмеженою участю - менше чотирьох пропозицій.
2) допущення до оцінки менше двох тендерних пропозицій у процедурі відкритих торгів, у разі якщо оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону, а в разі застосування конкурентного діалогу, другого етапу торгів із обмеженою участю або здійснення закупівлі за рамковими угодами з кількома учасниками - менше трьох тендерних пропозицій;
3) відхилення всіх тендерних пропозицій згідно з цим Законом.
Судом встановлено, що 22.09.2020 Північним офісом Державної аудиторської служби України (далі – відповідач, Держаудитслужба) на підставі частини другої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII, а також пункту 9 Положення про Північний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02 червня 2016 року № 23, розпочато моніторинг процедури закупівлі.
За результатами проведеного моніторингу 06.10.2020 відповідачем через електронну систему закупівель PROZORRO оприлюднено висновок про результати моніторингу закупівлі (далі – Висновок), у якому зазначено про виявлення порушень законодавства у сфері публічних закупівель.
Зокрема, у Висновку встановлено, що замовником допущено порушення законодавства в частині розгляду та/або відхилення тендерних пропозицій, а також інші порушення, передбачені частиною першою статті 25, частиною шістнадцятою статті 29 та пунктом п`ятим частини першої статті 5 Закону № 922-VIII.
Як убачається з констатуючої частини висновку, відповідач стверджує, що розмір забезпечення тендерної пропозиції, встановлений замовником, перевищує граничний розмір, визначений законом. 
Так, предметом закупівлі визначено завершальні будівельні роботи (код ДК 021:2015 – 45400000-1), очікувана вартість яких становить 7 754 613,46 грн. Водночас замовником у тендерній документації передбачено забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 1,93% від очікуваної вартості, що, на думку відповідача, суперечить вимогам частини першої статті 25 Закону № 922-VIII, відповідно до якої такий розмір не може перевищувати 0,5% у разі закупівлі робіт.
Крім того, відповідачем встановлено, що у складі тендерної пропозиції переможця – ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» – міститься довідка від 25.08.2020 № 10, згідно з якою товариство має у власності машину свердлильну електричну (дриль ударний DEXTER). Водночас, на думку відповідача, учасником не надано належних документів, які б підтверджували право власності на зазначене обладнання. При цьому надана у складі пропозиції видаткова накладна від 08.05.2020 № 17, як зазначено у Висновку, лише підтверджує факт придбання товару, але не є належним доказом права власності на нього, що, на переконання відповідача, свідчить про невиконання вимог пункту 12.1 Додатку 1 до тендерної документації.
Судом також встановлено, що у Висновку відповідача наведено додаткові обставини, які, на думку Держаудитслужби, свідчать про порушення замовником вимог тендерної документації.
Зокрема, відповідачем зазначено, що у складі тендерної пропозиції ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» міститься довідка від 25.08.2020 № 13, відповідно до якої у субпідрядної організації – ТОВ «СКМ МОНТАЖ» – наявний працівник ОСОБА_1 . Водночас, як вказано у Висновку, у складі пропозиції переможця відсутні документи, що підтверджують інформацію, наведені у зазначеній довідці щодо цього працівника. У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку про порушення замовником вимог пункту 13.1 Додатку 1 до тендерної документації.
Крім того, у Висновку відповідача міститься зобов`язання щодо усунення виявлених порушень законодавства у сфері публічних закупівель. Так, Північний офіс Держаудитслужби, керуючись статтями 2 та 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», зобов`язав замовника вжити заходів щодо усунення встановлених порушень у порядку, визначеному законодавством.
Зокрема, відповідачем визначено обов`язок вжити заходів щодо розірвання укладеного договору, а також протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення Висновку забезпечити оприлюднення через електронну систему закупівель інформації та/або документів, що свідчать про усунення порушень, або подати аргументовані заперечення до Висновку, чи повідомити про причини неможливості усунення виявлених порушень.
Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII замовник має право передбачити в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та у тендерній документації вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції. Водночас законодавець прямо встановив обмеження щодо розміру такого забезпечення, зокрема, у разі проведення тендеру на закупівлю робіт він не може перевищувати 0,5 відсотка очікуваної вартості закупівлі.
Як убачається з матеріалів справи та інформації, розміщеної на веб-порталі Уповноваженого органу, предметом спірної процедури закупівлі є завершальні будівельні роботи (код ДК 021:2015 – 45400000-1), очікувана вартість яких становить 7 754 613,46 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно з умовами тендерної документації та оголошення про проведення відкритих торгів замовником визначено розмір забезпечення тендерної пропозиції на рівні 1,93 відсотка від очікуваної вартості закупівлі.
Однак, суд враховує пояснення позивача та третьої особи про те, що відповідне відхилення мало технічний характер, не вплинуло на результати процедури закупівлі, не призвело до обмеження конкуренції та не порушило прав учасників. 
При цьому матеріали справи не містять доказів наявності негативних наслідків такого відхилення, а відтак висновок відповідача в цій частині є формальним та не відповідає критерію пропорційності.
Щодо твердження відповідача про невідповідність тендерної пропозиції ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» вимогам тендерної документації, суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 12.1 Додатку І до ТД для підтвердження наявності обладнання, матеріально-технічної бази та технологій, учасник для виконання робіт, що передбачені технічним завданням, повинен надати довідку про наявність обладнання та матеріально-технічної бази (адміністративні, складські та виробничі будівлі) у формі заповненої таблиці. Для підтвердження інформації, зазначеної у довідці, учасник надає копії документів, які підтверджують право власності на обладнання та матеріально-технічну базу, або якщо воно орендоване (знаходиться у наймі) або іншому праві користуванні, надається копія договору про оренду (найму), або іншій договір (документ), що встановлює умови користування (залучення) цим обладнанням.
У складі пропозиції Переможця міститься довідка від 25.08.2020 № 10, згідно з якою ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» має у власності машину свердлильну електричну (дриль ударний DEXTER).
Однак, Переможцем не надано документів, які б підтверджували право власності на зазначене обладнання, чим не виконано вимогу пункту 12.1 Додатку 1 до ТД, оскільки за твердженням відповідача видаткова накладна від 08.05.2020 № 17, яка містяться у складі пропозиції ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» фіксує лише факт придбання товару, але не підтверджує право власності на нього.
Суд звертаю увагу на те, що видаткова накладна є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт придбання майна та, відповідно, набуття права власності на нього. Законодавством не встановлено вичерпного переліку документів, які повинні підтверджувати право власності на відповідний вид майна, а тому висновки відповідача про їх відсутність ґрунтуються на припущеннях та є необґрунтованими.
Також, відповідно до пункту 13.1 Додатку 1 до ТД для підтвердження наявності в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, учасник повинен надати довідку про наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні освіту, знання та досвід для виконання робіт, що передбачені технічним завданням у формі заповненої таблиці, а у разі залучення субпідрядної організації, також за підписом директора (уповноваженої особи) цієї організації - Інформація, що зазначена у довідці, підтверджується копіями трудових книжок або наказами про призначення на посаду або копіями трудових договорів або копіями цивільно-правових договорів.
У складі пропозиції ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» міститься довідка від 25.08.2020 № 13, в якій зазначено про наявність у субпідрядної організації (ТОВ «СКМ МОНТАЖ») працівника ОСОБА_1 .
У складі тендерної пропозиції ТОВ «БВК «АЛЬТЕРА» міститься довідка про наївність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні освіту, та досвід щодо виконання робіт від 25.08.2020 № 13, відповідно до якої до виконання необхідних робіт будуть залучені працівники субпідрядної організації(ТОВ «СКМ МОНТАЖ»), зокрема ОСОБА_1 .
На підтвердження вказаної інформації надано цивільно-правовий договір від 01.03.2020 № 6, який укладено між ТОВ «СКМ МОНТАЖ» та фізичною особою ОСОБА_1 .
Як вбачається із вказаних матеріалів, під час складання зазначених вище документів, учасником було допущено орфографічну помилку/механічну описку, що не може свідчити про невідповідність пропозиції учасника вимогам тендерної документації.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 1. «Інформація про формальні (несуттєві помилки)» розділу VII «Інша інформація» ТД, до формальних (несуттєвих) помилок замовником відносяться технічні, механічні та інші помилки допущені учасниками в документах, що подані ними в складі тендерної пропозиції та такі, що не нівелюють технічний потенціал та конкурентоздатність учасника, зокрема до формальних (несуттєвих) помилок відносяться, орфографічні помилки та механічні описки в словах та словосполученнях, що зазначені в документах, які підготовлені безпосередньо учасником та надані у складі пропозиції (наприклад: зазначення в довідці русизмів, сленгових слів; або технічних помилок).
З огляду на викладене, суд висновує, що при проведені вказаної процедури закупівлі замовником не було допущено порушень вимог Закону, які викладені Держаудитслужбою у Висновку про результати моніторингу закупівлі, а орфографічні помилки та механічні описки не вплинули на зміст пропозицій учасників процедури закупівлі.
Отже, аналізуючи сукупність встановлених обставин, суд доходить висновку, що спірний висновок відповідача прийнятий без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також без дотримання принципів обґрунтованості та пропорційності.
Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що зобов`язання розірвати укладений договір є непропорційним заходом реагування на встановлені обставини, оскільки не відповідає меті державного фінансового контролю та виходить за межі необхідного втручання у господарську діяльність суб`єкта.
Суд вказує, частиною 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
При вирішенні даної адміністративної справи, суд враховує, що захід усунення виявлених порушень у вигляді зобов`язання розірвати укладений договір, є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу корупційним діям і зловживанням.
Однак, зауваження відповідача зводяться до невідповідності пропозиції учасника вимогам тендерної документації, що носить суто формальний характер, так як не пов`язано із забезпеченням ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитком добросовісної конкуренції.
При цьому, судом має враховуватися принцип співмірності наслідків такого заходу тим порушенням, які виявлені та ризиків, які вони утворюють, а також дотримання справедливого балансу між інтересами суб`єктів господарювання і публічними інтересами.
Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено права органу державного фінансового контролю, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Відповідно до стаття 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Суд зазначає, що у висновку про результати моніторингу закупівлі взагалі не йде мова про неефективне, незаконне, нецільове тощо використання бюджетних коштів, що не узгоджується із вимогою відповідача про розірвання укладеного за результатами закупівель.
Конституційний Суд України у Рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 (справа №1-11/2012) зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який серед іншого означає, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею. Додержання принципу пропорційності означає необхідність дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване відповідне рішення (стаття 2 КАС України).
На думку суду, у даному випадку органом аудиту не аналізовано наслідків стверджуваних ним порушень в кореспонденції із результатами закупівлі, наприклад чи спробував замовник чи учасник тендеру скористатися недоліком або прогалиною у системі.
За обставин, які склалися на момент вирішення спору, ступінь вини або недбалості з боку замовника чи учасника або, принаймні, відношення між поведінкою осіб та правопорушенням може бути враховано для того, щоб оцінити, чи було зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель пропорційним.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України").
Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.
Отже, з огляду на практику ЄСПЛ оскаржуваний висновок не відповідає критерію "пропорційності", оскільки вимога розірвати договір, який сумлінно виконується сторонами, може призвести до безпідставного порушення майнових прав господарюючих суб`єктів - сторін договору.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.
На підставі викладеного у сукупності, суд приходить до висновку, що вимога відповідача про зобов`язання замовника вжити заходів щодо розірвання укладеного за результатами проведеного тендеру з суто формальних причин не спрямована на досягнення легітимної мети та не є співмірною з нею.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не мав правових підстав на відхилення конкурсної пропозиції ТОВ «Будівельно-виробнича компанія «Альтера» з підстав, наведених у висновку, а відтак твердження відповідача про порушення позивачем вимог пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" є необґрунтованим та безпідставним, а спірний висновок таким, що підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що спірний висновок про результати моніторингу закупівель не відповідає критеріям обґрунтованості та розсудливості, складений без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, та з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, а також суспільних інтересів, і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн згідно із квитанцією про сплату судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу закупівлі Північного офісу Держаудитслужби від 06.10.2020 за результатами моніторингу закупівлі ID-UA-2020-08-14-004007-c.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби (код ЄДРПОУ 40479560, вул. Січових Стрільців, 18, м. Київ, 04053) на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (код ЄДРПОУ 41220556, вул.Святошинська, буд.27, м.Київ, 03115) сплачений судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 00 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.