Красилівський районний суд Хмельницької області 
ін. 31000 , м. Красилів , вул. Булаєнка, 4 	тел. (факс): 038 55 4 34 75	

_________________________________________________________________________
  	  Справа №: 677/936/25	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2026 	м.Красилів	

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., за участі секретарів судового засідання Федченко Л.В., Загаєвської С.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сидорука Д.В., інспекторів поліції Нікітюка В.М., Зеленюка А.І. розглянувши матеріали справи, яка надійшла від відділення поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницької області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, військовослужбовця, солдата в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП: ,
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 318049 від 02.05.2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 02.05.2025 року о 15 год. 19 хв. в с. Юзіно, по вул. Шевченка, 5, керував транспортним засобом MAZDA 3 д.н.з. НОМЕР_2 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови). 
Надалі дослівна цитата: «Від проходження огляду на стан алкогольного на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі водій відмовився в установленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Вказав, що 02.05.2025 він не керував автомобілем. Суду пояснив, що після повномасштабного вторгнення російської федерації він був мобілізований до ЗСУ. Під час проходження служби приймав участь в бойових діях, під час яких отримав поранення. У зв`язку з пораненнями він був направлений на реабілітацію по місцю проживання та проходження ВЛК. 
02.05.2025 він, перебуваючи вдома, у важкому емоційному стані викликаному стресами отриманими в ході бойових дій, намагаючись відволіктись від спогадів про війну, розпивав горілку. 
Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння йому здалося, що вночі його машину обікрали, а тому він телефоном здійснив виклик поліції. Очікуючи прибуття поліцейських він перебував на дворі перед своїм будинком, біля власного автомобіля MAZDA. 
Через деякий час на службовому автомобілі прибуло два поліцейських, яких він зустрів біля автомобіля. 
Він повідомив поліцейських, що є військовослужбовцем ЗСУ та перебуває на реабілітації внаслідок поранень. Розповів поліцейським, що відбулась крадіжка речей та запчастин з його автомобіля. На запитання поліцейських підтвердив, що розпивав вранці горілку.
Після його розповідей поліцейський сказав йому сісти за кермо автомобіля та проїхатись по дворі, щоб показати, як їде машина.
Оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння та важкому емоційному стані, він не міг правильно розцінити таку пропозицію поліцейського тому сів за кермо. Запустивши двигун він почав повільний рух автомобілем по подвір`ї. В цей час один із поліцейських, який стояв попереду, жестами рук показував їхати далі і говорив «Давай. Давай ще. Досить». Інший поліцейський в цей час стояв позаду і збоку його автомобіля та спостерігав за цими подіями.
Після того, які він проїхав приблизно один метр відстані, він зупинився.
Після зупинки працівник поліції запропонував йому продути прилад Драгер. Він відмовився. Пояснив, що немає у цьому необхідності, бо перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не заперечує цього.
Після цих слів поліцейський запитав чи поїде він у лікарню. Причину чому було потрібно їхати в лікарню працівник поліції не повідомив. Пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від поліцейського йому не надходило.
Він запитав чи привезуть його додому, якщо він поїде в лікарню. Йому відповіли відмовою. Тому він відмовився їхати в лікарню.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її сином. Будучи військовослужбовцем отримав контузію, в обід вживав алкоголь, після чого сказав, що викличе поліцію, бо йому здавалось, що з машини щось вкрали. Через пів години приїхали поліцейські оглянули автомобіль. Цей автомобіль був зареєстрований на неї та ще звечора стояв запаркованим на подвір`ї та нікуди ним ОСОБА_1 в цей день не їхав та їхати не планував. Поліцейські запитали у неї чи буде вона подавати заяву про крадіжку, на що вона відмовилась. Після чого поліцейські наказали ОСОБА_1 сісти в автомобіль та проїхати ним подвір`ям. 
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою та бачила ще з ранку припаркований автомобіль. ОСОБА_1 декілька разів підходив до нього і щось у ньому дивився, після чого через деякий час приїхала поліція. Поліцейський сказав ОСОБА_1 «сядь в машину, давай давай», після чого чула як машина завелася. Що було далі вона не бачила, але вказала, що чула, як ще десь 10-15 хвилин працював двигун.
Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 вказав, що приблизно місяць тому на гарячу лінію 102 звернувся ОСОБА_1 по факту ймовірної крадіжки з автомобіля. Разом з інспектором ОСОБА_5 близько 12 год. вони приїхали в с. Юзіно до будинку заявника. Зайшли на подвір`я. В цей час з будинку до них вийшов ОСОБА_1 та почав розповідати, що у нього з машини вкрали речі, після чого сів в автомобіль та поїхав по вулиці метрів 10, поки його не зупинив ОСОБА_5 . Вони виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився. Після чого він запропонував ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад, на що той теж не погодився. Повідомили йому, що буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КупАП у зв`язку із порушенням п.2.5. ПДР України.
Після чого, з будинку вийшла мати ОСОБА_1 та пояснила, що син вживає алкоголь бо прийшов з війни. Поліцейські відібрали у неї пояснення та заяву щодо крадіжки речей з автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 повідомив, що в травні 2025 року виїхали з інспектором ОСОБА_4 на повідомлення про крадіжку в с. Юзіно. Коли вийшли з автомобіля і пішли на подвір`я до заявника, за гаражами він побачив автомобіль, що рухався, махнув йому рукою, щоб той зупинився. В цей час у нього була ввімкнутий нагрудний відеореєстратор. Водій їхав у його напрямку, а ОСОБА_4 в цей час обходив автомобіль ззаду. Вказує, що підійшов до водія та представився, водій повідомив, що хтось керує його автомобілем через мобільний телефон, відразу відчув від водія запах алкоголю. Запропонував водію огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій не погодився, після чого запропонували пройти такий огляд в медичному закладі, на що той теж не погодився. Склали протокол, в цей час вийшла мати водія та просила не оформляти його. Наголошує, що ОСОБА_1 вперше побачив коли той перебував за кермом автомобіля. 

Судом досліджено долучений до протоколу про адміністративне правопорушення доказ, на якому містяться 2 файли з відеозаписами з портативного відеореєстратора під назвами: «0000000_00000020250502145658_0005_1», «0000000_00000020250502151158_0006».
Наданий суду відеозапис розпочинається з того, що ОСОБА_1 02.05.2025 о 15:08:59 розпочинає від огорожі рух автомобілем на подвір`ї, у цей час поліцейський вербально спонукав водія продовжувати рух транспортним засобом проговорюючи в голос «Давай. Давай», (0 хв. 03 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1») після чого поліцейський говорить ОСОБА_1 зупинити автомобіль (0 хв. 09 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»). В цей час поліцейський ОСОБА_4 стоїть позаду зліва автомобіля і веде відеозйомку на мобільний телефон. 
Після цього, ОСОБА_1 , зупинив автомобіль та виходячи з автомобіля продовжує повідомляти поліцейському, що на його думку стороння людина зробила в його автомобілі, показуючи жестами рук в салон автомобіля, після чого намагається пояснити, що ще відбулось з автомобілем.
Працівник поліції ОСОБА_5 вітається, відрекомендовується, та намагається встановити особу водія. 
ОСОБА_1 повідомляє, що є військовослужбовцем, приймав участь в бойових діях, має поранення та прибув на реабілітацію.
В ході розмови з водієм поліцейський запитав ОСОБА_1 , чи той щось вживав, на що ОСОБА_1 сказав «горілку пив» (1 хв. 55 сек. – 1 хв. 58 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»). 
В подальшому працівником поліції двічі пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з допомогою приладу Драгер (2 хв. 06 сек., 2 хв. 22 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1») на що той погодився (3 хв. 28 сек. – 3 хв. 45 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»).
Перед проведенням огляду працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з допомогою приладу Драгер (2 хв. 06 сек., 2 хв. 22 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1») на що той відповів відмовою «…навіщо? Ні, не буду» (4 хв. 07 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»).
Після чого працівник поліції запитав ОСОБА_6 «в лікарню поїдете з нами», на що ОСОБА_1 запитав «для чого?» на що поліцейський не відповів та повторно запитав чи проїде той в лікарню (4 хв. 10 сек. – 4 хв. 21 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»). 
ОСОБА_1 погодився та поцікавився чи працівники поліції привезуть потім його назад, на що поліцейські відповіли, що ні (4 хв. 22 сек. файл під назвою «0000000_00000020250502145658_0005_1»). Почувши відповідь поліцейського ОСОБА_1 змінив свою думку та відмовився їхати в лікарню.
Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. ПДР України - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого приступив до роз`яснення ОСОБА_1 його прав та складення протоколу.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, поліцейських, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та долучені до них відеозаписи, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Частина 1 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Вході судового розгляду поліцейський ОСОБА_5 визнав, що в порушення ст. 266 КУпАП він, після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, не запропонував останньому пройти такий огляд в медичному закладі. Визнав, що лише запитав чи поїде ОСОБА_1 у лікарню і, на зустрічне запитання останнього, не пояснив йому, яка у тому є потреба. При цьому, пропозиції пройти огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не зробив.

Крім цього, згідно змісту дослідженого відеозапису ОСОБА_1 не розумів з якою метою поліцейський запитує, чи поїде він у медичний заклад. Так, на відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 на запитання чи поїде він у лікарню, відповідає, що йому в лікарню потрібно з`явитись наступного дня через стан його здоров`я викликаний пораненням, тому сьогодні він у лікарню не поїде.

Згідно рапорту, поданого начальнику ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, 02.05.2025 отримано о 14 год. 40 хв., та зареєстровано ЄО за № 3009, заяву ОСОБА_1 про те, що в с. Юзіно, вул. Шевченка, буд. 1, невідома особа пошкодила автомобіль марки Мазда, д.н.з. НОМЕР_2 . 
Відповідно до інформації з вказаного рапорту повідомлення направлено патрулю 02.05.2025 о 14:41:03. 
Прийнято повідомлення патрулем 02.05.2025 о 14:41:13. 
Патруль прибув за викликом 02.05.2025 о 14:53:51. 
Патруль відзвітував про виконання виклику 02.05.2025 о 15:25:25.

Згідно п. 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 (надалі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Відповідно до п.п.5, 6 Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Таким чином, поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прибувши за викликом 02.05.2025 о 14:53:51 в АДРЕСА_2 , були зобов`язані згідно п.п.2,5,6 Інструкції здійснити включення портативного відеореєстратора та вести безперервно до 15:25:25 цього ж числа відеозйомку.

Разом з тим, 02.05.2025 поліцейський Нікітюк В.М. здійснював відеозйомку з 15:08:59 до 15:20:08.
Поліцейський Зеленюк А.І. прибувши за викликом 02.05.2025 не проводив відеозйомку на портативний відеореєстратор.
Вказані обставини свідчать, що поліцейські Нікітюк В.М. та ОСОБА_4 прибувши за викликом 02.05.2025 о 14:53:51 в с. Юзіно, вул. Шевченка, буд. 1, в порушення п.п.5, 6 Інструкції не включили портативного відеореєстратора та не проводили відеозйомку до 15:08:59.
Згідно повідомлень начальника ВнП №4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області №148436-2025 від 11.09.2025 та №197931-2025 від 05.12.2025 інші відеозаписи поліцейськими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , крім ти, що надані суду (відеозаписи здійснені 02.05.2025 з 15:08:59 до 15.20.08) з протоколом про адміністративне правопорушення, відсутні у зв`язку з тим, що такі не здійснювалися, під час виконання працівниками поліції службових обов`язків 02.05.2025 в с. Юзіно по вул. Шевченка.

Обставини зафіксовані портативним відеореєстратором в момент зупинки автомобіля, з огляду на поведінку ОСОБА_1 свідчать, що на момент цієї зупинки вже тривав процес спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, що у свою чергу підтверджує посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні, що до початку руху на автомобілі він спілкувався з поліцейськими і спростовує твердження поліцейського ОСОБА_5 , що поліцейські не бачили ОСОБА_1 до моменту увімкнення камери. Поліцейські не пояснили в суді зміст такого спілкування і не спростували доводи ОСОБА_1 , що мало місце схиляння поліцейськими його до керування автомобілем, після того, як вони встановили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що працівники поліції спілкувалися з ним до початку руху автомобіля, також підтверджуються, крім пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, і поясненнями інспектора поліції ОСОБА_4 , який визнав, що він та ОСОБА_5 після прибуття на місце виклику спілкувалися з ОСОБА_1 до початку руху ОСОБА_1 за кермом автомобіля.
При цьому, суперечності між поясненнями ОСОБА_5 , що поліцейські не спілкувалися з ОСОБА_1 до його зупинки, та поясненнями ОСОБА_4 , що поліцейські спілкувалися із ОСОБА_1 до початку його руху на авто і подальшою його зупинкою, у судовому засіданні вказаними поліцейськими не усунуті.
Таким чином суддя доходить висновку, що поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після прибуття 02.05.2025 о 14:53:51 за викликом в с. Юзіно, на вул. Шевченка, спілкувалися із ОСОБА_1 до керування ним автомобілем о 15:08:59.
Твердження ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що під час цього спілкування відбулось схиляння працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_1 до керування автомобілем вказаними поліцейськими, спростовані не були.
У зв`язку із порушенням інспекторами поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_4 п.п. 2,5,6 Інструкції, відеофіксація вказаних подій не проводилася.

Згідно з поясненнями поліцейських та пояснень опитаних в судовому засіданні свідків і ОСОБА_1 та дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 02.05.2025 зателефонував на гарячу лінію 102 із повідомленням про можливе вчинення пошкодження автомобіля та крадіжки. Поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які прибули на виклик ОСОБА_1 виявили, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння після чого скориставшись його важким емоційним станом та перебуванням ним в стані алкогольного сп`яніння, який не міг в повній мірі оцінити правомірність вимог поліцейських, попросили його проїхати автомобілем, що і зафіксували на портативний нагрудний відеореєстратор. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство. Натомість, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.
Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9.06.1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26.10.2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15.12.2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року.)
Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу («Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року).
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок провокації (підбурювання) із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.
В даному випадку, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом лише на прохання поліцейських, суддя вважає, що у діях поліцейських вбачаються ознаки провокаційних дії щодо ОСОБА_1 .

Крім цього, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, оскільки після відмови ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки, йому не було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, що не заперечувалося поліцейським Нікітюком ВМ. у судовому засіданні, а тому такий огляд є недійсним в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на його користь.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 318049 від 02.05.2025 року є незаконним, як і додані до протоколу докази та не можуть слугувати належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, вважаю, що зібрані у справі докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не доведений факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та факт відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є необхідними обставинами для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на вказане, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, згідно якої «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, доходжу висновку, що належних і допустимих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, здобуто не було, а тому провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 283-284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.  

Суддя 	Р. В. Вознюк