Справа № 465/7343/25 
Провадження 2/465/1979/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
06.04.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Ванівського Ю.М.
при секретарі Лозинському Т-Р.А.
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Кадикало Р.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
встановив:
позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся – ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована одна. За життя ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном на випадок смерті, зокрема склала заповіт, що посвідчений 27.11.2000 державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №4886 та згідно якого все майно, яке буде належати їй на час смерті заповіла своєму онукові – ОСОБА_4 . Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно – квартиру АДРЕСА_2 . Спадкоємець ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався, спадщини не приймав. Спадкоємець за законом ОСОБА_5 також не звертався у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 та не приймав спадщини. Той факт, що спадщина після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру. ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємець по заповіту – ОСОБА_4 – помер. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер спадкоємець по закону – її батько ОСОБА_5 . Відтак, будучи спадкоємцем за законом, вона звернулась до державного нотаріуса П`ятої Львівської нотаріальної контори Ясинської Н.М. із заявою про прийняття спадщини за законом на майно – квартиру АДРЕСА_2 . Державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Ясинською Н.М. було заведено спадкову справу №295/2025 після смерті ОСОБА_3 , однак листом – повідомленням нотаріуса від 22 липня 2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском нею строку на подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що невчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки була неповнолітня та їй було відомо про інших спадкоємців, які як вона вважала мали б прийняти спадщину. Просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю.
Суд, заслухавши думку представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.
Статтею 15Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №2501, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 19 жовтня 2000 року, квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Як вбачається із заповіту від 27 листопада 2000 рок, який зареєстрвоано в реєстрі за номером 4886, ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Городок, Львівської області та проживала у АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 заповідає внуку ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис №203, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 , про що Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . ОСОБА_5 був сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що зроблено актовий запис №97. Батьками записано: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 15 жовтня 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №124. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05.06.2023 у справі №441/114/23 шлюб розірвано. Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу та його розірвання – « ОСОБА_9 ».
22 липня 2025 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинська Н. 22.07.2025 повідомила ОСОБА_2 , що після смерті ОСОБА_3 28 квітня 2009 року заведена спадкова справа №295/2025. Згідно матеріалів спадкової справи №295/2025 встановлено, що ОСОБА_2 було пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, а саме шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Реєстрація спадкової справи №295/2025 підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №81896336.
Вказані вище обставини підтверджуються копією спадкової справи №295/2025, яка заведена 17 липня 2025 року після смерті ОСОБА_3 .
Представником позивача надано квитанції про оплату житлово – комунальних послуг за адресою спадкової квартири.
Статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.
Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини і при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Позивачка обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку прийняття спадщини вказує, що вона була неповнолітня та їй було відомо про інших спадкоємців, які як вона вважала мали б прийняти спадщину.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 по справі №686/5757/23 зазначила, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців – в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №520/10377/17, від 11 серпня 2021року у справі №720/1079/19, від 22січня 2020 року у справі №592/18695/18,від 17 березня 2021 року у справі N638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі N 361/8259/18 та багатьох інших.
Судом встановлено, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини, не відповідають критеріям розумності, добросовісності та справедливості, не містять ознак поважності причин пропуску, тобто не є такими, що унеможливлювали своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, а враховуючи, що тривалість пропуску строку становить понад 15 років після закінчення 6-місячного строку для прийняття спадщини, то позивачка свідомо не скористалася правом прийняття спадщини, оскільки жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б суттєво перешкоджали зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, суду не надано.
Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 76-80 ЦПК України визначені основні положення про докази, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на те, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у неї суб`єктивних, непереборних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а наведені позивачкою причини пропуску строку визнано судом неповажними, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4,12,13,258,259,263-265 ЦПК України, ст. ст.1218,1261,1270,1272 ЦК України, суд,-
ухвалив:
у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя Ванівський Ю.М.