МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 р.  	№ 400/6211/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Токарської Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 	

до відповідача	Адміністрації Державної прикордонної служби України, вул. Володимирська, 26,м. Київ,01601, НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), АДРЕСА_3 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – відповідач 1), третя особа Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України з вимогами:
визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 00034039), яка полягає в частині невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон гривень), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: 00034039), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), одноразову грошову винагороду у розмірі 1000000 (один мільйон гривень), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтуванням позову позивач послався на те, що він до досягнення двадцяти п`яти річного віку уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського та старшинського складу від 15.07.2022 року. Позивач стверджує, що внаслідок чого він має право на отримання одноразової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». Позивач звертався з рапортом до відповідача 2 про виплату такої винагороди, однак рапорт не було задоволено. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною. 
Відповідач 1 проти позову заперечив з тих підстав, що до Адміністрації Державної прикордонної служби України, як до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, позивач з заявами та скаргами не звертався, Адміністрація Держприкордонслужби в свою чергу жодних протиправних дій чи бездіяльності не вчиняла, тобто не приймала рішень стосовно позивача, відповідно не порушувала його права і не має обов`язку їх поновлювати.
Не погодився з позовом і НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України, який у відзиві зазначив, що згідно витягу з додатку до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2025 №1452-ОС сержант ОСОБА_1 має сумарну кількість днів безпосередньої участі в бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій 30 днів та має право на отримання 1/6 від 1 млн. Відповідач 2 повідомив суд, що на час подання відзиву (28.11.2025) вказаний наказ реалізовується та орієнтовно буде реалізований до 30.11.2025. Згідно рапорту позивача від 26.10.2025 №22.11/88740/25-Вн останній ознайомлений з обсягом відповідних виплат та заперечень щодо їх розміру не має. Відтак, відповідач 2 просить у задоволенні позову відмовити. 
Позивач в спростування доводів відзивів направив суду відповідь на них, в якій повторив свою позицію про протиправну бездіяльність відповідачів. 
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 20.06.2025 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою від 09.07.2025 Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України залучена у справу у якості співвідповідача (далі – відповідач 2).
Ухвалами від 29.09.2025, від 11.11.2025 , 02.02.2026 суд витребував у відповідачів докази.
Ухвалою суду від 13.01.2026 перейдено до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 23.02.2026 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 10.03.2026.
10.03.2026 в судове засідання з`явились представники сторін, які надали пояснення, підтримали свої правові позиції, викладені у заявах по суті.
10.03.2026 суд закінчив розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення рішення.
Вступна і резолютивна частина рішення проголошена в судовому засіданні 19.03.2026
Повний текст рішення складено 19.03.2026.
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 15.07.2022 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Держаній прикордонній службі України.
На час укладання контакту вік позивача становив 20 років.
01.05.2025 позивач подав відповідачу 2 рапорт , яким просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 1000000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
З відповіді відповідача 2 від 12.05.2025 вбачається, що рапорт по суті не розглянутий.
04.10.2025 комісією по виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону встановлено, що за результатами наявних підтверджуючих документів на виплату винагороди із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) відповідно до вимог пункту 4 Постанови №153, претендує сержант ОСОБА_2 (П-062437) – 1/6 від 1 млн. Комісія дійшла висновку, що у даного військовослужбовця є достатня кількість днів у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) та надати пропозиції щодо виплати даним військовослужбовця із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів. 
Згідно наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2025 № 1452-ОС наказано: головному бухгалтеру – начальнику фінансово-економічного відділу здійснити нарахування та виплату одноразової грошової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час дії воєнного стану в період з 24 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року, проходять військову службу та мають право на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно Відомості (додаток); нарахування та виплату одноразової винагороди здійснити у встановлені строки у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153. 
Згідно витягу з додатку до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2025 №1452-ОС сержант ОСОБА_1 має сумарну кількість днів безпосередньої участі в бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій 30 днів та має право на отримання 1/6 від 1 млн. 
Згідно рапорту позивача від 26.10.2025 №22.11/88740/25-Вн останній ознайомлений з обсягом відповідних виплат та заперечень щодо їх розміру не має, а також підтвердив відсутність обставин, що обмежують здійснення відповідних виплат.
Довідкою про грошове забезпечення позивача за листопад 2025 року підтверджується, що позивачу нараховано додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 153, в розмірі 166666,67 грн. Довідка також свідчить про те, що ця виплата (з урахуванням податків) позивачу виплачена.
Позивач, вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 153 від 11.0.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» в розмірі 1000000,00 грн, звернувся до суду.
V. Джерела права
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався і триває дотепер. 
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Міністерство оборони;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Також, у пункті 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
З аналізу вказаних положень Постанови № 153 суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. надається у зв`язку з дотриманням таких вимог:
- військовослужбовці повинні бути особами рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;
- особи проходять військову службу, тобто є діючими військовослужбовцями на дату набрання чинності Постанови № 153;
- особи брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
VI. Оцінка суду
Застосовуючи зазначені вище критерії, необхідні для отримання одноразової грошової допомоги, суд зазначає, що позивач уклав контракт до досягнення 25-річного віку, є діючим військовослужбовцем і брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Ці обставини не є спірними між сторонами. 
Водночас, сторони не дійшли згоди щодо розміру одноразової грошової допомоги, право на яку має позивач відповідно до Постанови № 153.
При цьому, з аналізу наведених вище норм вбачається, що одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень виплачується, якщо строк, впродовж якого військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025).
Відповідачем 2 проведено перевірку відповідності тривалості участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, за результатами якого встановлено, що такий строк становить 30 днів. 
На підтвердження зазначеного відповідачем 2 надано до суду витяги з журналів бойових дій за період 10.11.2024 по 12.02.2025. З журналів вбачається, що в зазначений період позивач перебував в районах ведення воєнних (бойових) дій, а, відтак, участь у бойових діях в цей період врахована для визначення права для отримання одноразової грошової допомоги.
Представник позивача наполягав на тому, що за твердженням позивача він брав участь у бойових діях і в періоди, що передували 10.11.2024.
На виконання вимог ухвали суду відповідач 2 надав суду витяги з журналів бойових дій за період 01.01.2024 по 03.10.2024. За відомостями цього журналу позивач дійсно виконував бойові завдання у вказаний період, проте він не перебував в районах ведення (бойових) дій, визначених відповідними наказами Головнокомандуючого ЗСУ (додані відповідачем 2 до матеріалів справи).
Отже, період з 01.01.2024 по 03.10.2024 не може бути взятий до уваги при розрахунку одноразової грошової допомоги, оскільки в цей час позивач проходив службу за межами районів ведення воєнних (бойових) дій.
За таких обставин суд не знаходить підстав вважати, що комісією по виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону невірно встановлено, що за результатами наявних підтверджуючих документів період безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) становить 30 днів.
Наслідком такого розрахунку є застосування при розрахунку одноразової грошової допомоги п. 4 Постанови № 153, за яким військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Судом встановлено, що одноразова грошова допомога в розмірі 1\6 від 1 млн гривень позивачу нарахована і виплачена після звернення до суду. 
VII. Висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, суд звертає увагу, що Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.2020 у справі № 520/226/19 зроблено висновок, що визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
VIII. Розподіл судових витрат
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що за приписами частини 8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
В цій справі встановлено, що позивачем 01.05.2025 подано рапорт про виплату одноразової грошової допомоги, який по суті відповідачем 2 не розглянуто 
Нарахування і виплата одноразової грошової допомоги відбулись вже після звернення позивача до суду.
Отже, суд вважає, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача і суд має підстави покласти на відповідача судові витрати.
Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову: договір з адвокатом від 01.05.2025, додаток до договору № 1 від 01.05.2025, акт виконаних робіт.
Проаналізувавши акт виконаних робіт, суд зауважує, що консультація, аналіз чинного законодавства , обробка документів за своєю суттю є правничою допомогою з підготовки позовної заяви, яка передбачає з`ясування позиції клієнта, вивчення та опрацювання необхідної кількості документів, збір доказів тощо.
Вартість складання позовної заяви становить 5000,00 грн. Отже, саме цей розмір правничою допомоги є доведеним позивачем і безпосередньо пов`язаним з розглядом справи.
Відтак, суд покладає на відповідача судові витрати з правничої допомоги незалежно від результатів вирішення спору в розмірі 5000,00 грн. 
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26,м. Київ,01601 ЄДРПОУ 00034039) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) відмовити. 
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко