Справа №735/184/26
Провадження по справі 2/735/170/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 квітня 2026 року с-ще Короп 

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Грушко О.П.
при секретарі - Хілько Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», представник позивача Жабченко Тетяна Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ „Цикл Фінанс” звернулось до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що 28.12.2018 року між АТ „Банк Кредит Дніпро” та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 22033000103669. 15.12.2021 року між АТ „Банк Кредит Дніпро” та ТОВ „Цикл Фінанс” було укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого АТ „Банк Кредит Дніпро” відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Однак відповідач порушив умови кредитного договору № 22033000103669 і має заборгованість в сумі 76598,37 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом – 37500,68 грн.; заборгованість за відсотками – 58,09 грн.; заборгованість по комісії – 39039,60 грн. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 22033000103669 в сумі 76598,37 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 2662,40 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 3500,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений своєчасно через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області. 24.03.2026 року представник відповідача Мартинюк М.Р. подала відзив на позов. Факт укладення кредитного договору з позивачем стороною відповідача не заперечується. В той же час, остання не визнає правомірності нарахування комісії та процентів, та вважає, що грошові коши, які відповідач сплачував, мали б піти на відшкодування тіла кредиту і процентів, а не відшкодування комісії. Отже, стороною відповідача визнається заборгованість в сумі 4145,25 грн. Також, просять зменшити суму відшкодування витрат на правничу допомогу позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Даний позов зареєстровано в суді 23.02.2026 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.03.2026 року призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12.00 годин, 20.04.2026 року. 
Вивчивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
28.12.2018 року між АТ „Банк Кредит Дніпро” та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 22033000103669, що підтверджується паспортом споживчого кредиту та кредитним договором (а.с. 39-41).
Згідно вказаних документів сума кредиту становить 49600 грн., термін кредитування – 60 місяців. Слід зазначити, що відповідно до умов договору, відповідач фактично отримав 40000 грн., а 9600 грн. з суми кредиту було відразу сплачено страховій компанії, як страховий внесок. Крім того, згідно умов договору, за користування кредитом позичальник сплачує: проценти 0,01% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту – 56%; щомісячна комісія за обслуговування кредиту щомісячними рівними платежами, визначеними у договорі споживчого кредиту на загальну суму 104160 грн. Як зазначено у колонці № 8 розрахунку загальної вартості кредиту, що міститься у договорі, зазначена плати стягується за «Розрахунково-касове обслуговування».
15.12.2021 року між АТ „Банк Кредит Дніпро” та ТОВ „Цикл Фінанс” було укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого АТ „Банк Кредит Дніпро” відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. 
Стороною позивача не ставиться під сумнів правомірність відступлення права вимоги.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідач має заборгованість в сумі 76598,37 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом – 37500,68 грн.; заборгованість за відсотками – 58,09 грн.; заборгованість по комісії – 39039,60 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України: Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд погоджується доводами сторони відповідача щодо безпідставності нарахування комісії з наступних підстав.
Згідно Кредитного договору банк стягує з позичальника щомісячну оплату за розрахунково-касове обслуговування.
Також, суд звертає увагу на те, що згідно з умовами договору, загальна сума оплати за розрахунково-касове обслуговування, яку позичальник має сплатити кредитору складає 104160 грн., тобто 210% тіла кредиту. Тобто, в рахунок оплати за обслуговування кредитної заборгованості позичальник має повернути банку більш ніж вдвічі більше від отриманого тіла кредиту. Вказана оплата передбачена незалежно від того, чи здійснює банк будь-які послуги чи ні. Отже, оплата за обслуговування передбачена навіть у ті місяці, коли Клієнт не проводить жодних операцій по рахунку. 
Верховний Суд у своїй Постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 провадження № 61-17825св21 зробив наступні висновки. 
«До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
В пункті 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) визначена в розмірі 1,99 % від суми кредиту.
Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіку). Щомісячний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 3064,60 грн, а її загальний розмір (за весь період користування кредитом) – 147100,80 грн.
Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,99 % від суми кредиту, що складає 3064,60 грн щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.
При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (147100,80 грн) наближений до розміру кредиту, отриманого для власних потреб (154000 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
У справі, яка переглядається, Банк не було позбавлено можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за

таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія.
Тому в контексті обставин цієї справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, судам належало визнати недійсними оспорювані умови кредитного договору відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону № 1023-XII.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20).
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила наступне: «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обгрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обгрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення». 
Таким чином, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору про оплату за розрахунково-касове обслуговування відповідачем на користь позивача є несправедливими, і в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Згідно з Розрахунком заборгованості, наданого позивачем, відповідач сплатив частину заборгованості за комісією в сумі 23456,40 грн. (а.с. 45-49).
Оскільки суд визнає умови договору стосовно оплати за розрахунково-касове обслуговування несправедливими, у позові у цій частині відмовляє, то кошти, які відповідач сплатив позивачеві в якості комісії необхідно врахувати як погашення тіла кредиту. 

А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 14 044,28 грн. (37500,68-23456,40=14044,28) та заборгованість по процентам в сумі 58,09 грн.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Задоволенню підлягають позовні вимоги позивача в частині, яка складає 18% від первісної суми позовних вимог.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 479 грн.
Стороною відповідача суду надано підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн. (а.с. 46-52). Зазначені витрати підлягають стягненню з позивача пропорційно до відхилених позовних вимог – у сумі 630 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 15, 512, 514, 526, 530, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Цикл Фінанс” – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Цикл Фінанс” заборгованість за кредитним договором № 22033000103669, а саме: заборгованість за кредитом – 14 044 (чотирнадцять тисяч сорок чотири) гривні 28 копійок; заборгованість за відсотками - 58 (п`ятдесят вісім) гривень 09 копійок, а всього на суму 14 102 (чотирнадцять тисяч сто дві) гривні 37 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Цикл Фінанс” сплачені останнім судовий збір в сумі 479 (чотириста сімдесят дев`ять) гривень та витрати на правову допомогу в сумі 630 (шістсот тридцять) гривень.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 43453613). 
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. П. Грушко