Єдиний унікальний номер 725/666/26 
Номер провадження 2-а/725/21/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 року   м. Чернівці
Чернівецький районний суд м. Чернівців у складі:
головуючої судді Федіної А.В., 
за участю секретаря судового Попової Р.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, - 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач через свого представника, у системі «Електронний суд», звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.02.2025 року він був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки №2469932 від 16.02.2025 року та відповідно до вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язаний був з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Разом з тим, відповідач проігнорував вище передбачений обов`язок.
В подальшому, 22.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку визначеному ч. 1 ст. 27 вказаного Закону, було надіслано звернення до органів Національної поліції України щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення відповідача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 27.12.2025 року органом Національної поліції України було надіслано лист про не можливість доставлення відповідача до ТЦК та СП, а 31.12.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку визначеному абз. 2 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надіслано вимогу відповідачу про виконання обов`язку військовозобов`язаним визначеного ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Разом з тим, відповідач у встановлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, у зв`язку з чим вважає наявними підстави для тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами до виконання вказаної вимоги від 30.12.2025 № 13798. 
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив ухвалити рішення яким застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, на строк до виконання або відкликання вимоги начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом від 30.12.2025 №13799. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглядати без його участі. 
Справа слухалась у відсутності відповідача, який був двічі повідомлений судом про час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, проте в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. 
Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 
У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною стороною у справі, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. 
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Згідно з ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. 
Крім того, відповідно до вимог ч.7 ст. 283-2 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
На підставі ст.205 КАС України, враховуючи зміст поданої представником позивача заяви, а також беручи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, суд ухвалив про розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача, та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи викладене, справу розглянуто в порядку ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для її вирішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. 
Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває і по теперішній час
Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  (з наступними змінами, у тому числі внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024), під час мобілізації інші військовозобов`язані, окремо не зазначені у абзацах 2-6 частини 3 цієї статті, протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Оскільки на момент набрання чинності вказаними змінами до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» діяв Указ Президента України 06.05.2024 №272/2024, затверджений Законом України від 08.05.2024 № 3685-IX, про продовження загальної мобілізації, 60-денний строк для виконання обов`язку уточнити свої облікові дані розпочав перебіг 18 травня 2024 року та, відповідно, закінчився 16 липня 2024 року.
Отже, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач як військовозобов`язаний перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відомості щодо ступеня придатності та наявності права на відстрочку від мобілізації в облікових даних відповідача відсутні. 
26 лютого 2025 року о 14.00 відповідач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення даних , однак не прибув по повістці № 2469932, яка була централізовано сформована 16.02.2025 року та надіслана відповідачу на його адресу у відповідності до Порядку № 560. Поштове відправлення було повернуто з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», таким чином відповідач вважається таким, що належним чином оповіщений про його виклик (а/с 8,9).
Вказане свідчить про порушення відповідачем вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
У зв`язку з неявкою відповідача 22.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було надіслано звернення до органів Національної поліції України щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення Відповідача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
На виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідачу було надіслано вимогу про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом №13799 від 30.12.2025 року якою його викликано відповідно до ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для виконання обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.22 вказаного Закону, до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 08.01.2026 року, та повідомлено, що наслідком невиконання такої вимоги буде звернення до суду на підставі ст.283-2 КАС України з позовом про застосування тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом під час мобілізації. 
Вказану вимогу направлено за місцем реєстрації відповідача за адресою АДРЕСА_1 та, як вбачається з поштового повідомлення про результати вручення рекомендованого поштового відправлення № 5800111898191, не вручено, повернуто відправнику з відміткою про причини повернення: «адресат відсутній» (а/с 11, зворот).
Згідно з п.101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (з наступними змінами), у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку. У разі невручення рекомендованого листа з позначками "Судова повістка", "Повістка ТЦК" або реєстрованого поштового відправлення з позначкою "Адміністративна послуга" такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Таким чином, повернення рекомендованого поштового відправлення з формулюванням «за закінченням терміну зберігання» свідчить про його невручення адресату через неможливість.
Як встановлено у ч.3 ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», днем вручення вимоги є: 1)день вручення вимоги під розписку засобами поштового зв`язку; 2)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки; 3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси.
За таких обставин встановлено, що у розумінні вищезазначеної норми, направлена на ім`я відповідача за зареєстрованим місцем його проживання Вимоги № 13799 від 30.12.2025 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом, вважається врученою. 
У разі якщо громадянин добровільно протягом 10 календарних днів з дня вручення вимоги не виконав зазначеного у ній обов`язку (обов`язків), територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звертається до суду в порядку, встановленому законом, з приводу тимчасового обмеження такого громадянина у праві керування транспортним засобом підчас мобілізації-на строк до виконання або відкликання такої вимоги. Вимога вважається виконаною у разі виконання громадянином обов`язку (обов`язків), зазначеного у вимозі. Вимога вважається відкликаною у разі припинення або завершення строку мобілізації. Уразі виникнення обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, територіальний центр комплектування т асоціальної підтримки, керівник якого видав вимогу, не пізніше наступного робочого дня з дня їх виникнення видає громадянину та/або його представнику документ, який підтверджує виконання вимоги. У разі виникнення обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, та призову громадянина на військову службу під час мобілізації територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, керівник якого видав вимогу, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення таких обставин надсилає органу державної виконавчої служби, на примусовому виконанні якого перебуває рішення суду про тимчасове обмеження такого громадянина у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, повідомлення про виконання вимоги (ч.ч.4-8 ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач протягом встановленого 10-денного строку з дня вручення Вимоги не з`явився, при цьому згідно з інформацією Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він досі являється порушником правил військового обліку (а/с 12). 
Як вбачається зі змісту письмової інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопольській та Чернівецькій областях (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_1 10.04.2014 року видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорій «А,В» у ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Чернівці (а/с 13). 
Вказане відповідно до ч.4 ст.27 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.
Порядок тимчасового обмеження громадян у праві керування транспортним засобом під час мобілізації встановлений у ст.283-2 КАС України. Згідно з положеннями вищезазначеної норми, у разі невиконання громадянином України у строки, встановлені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звертається до суду із позовною заявою про застосування судом тимчасового обмеження такої особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації. Позов подається до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня виникнення підстав, що дають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки право на пред`явлення позовних вимог відповідно вказаного Закону, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за позовом, якщо заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті. Суд розглядає позов у письмовому провадженні протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі, а за ініціативою суду чи клопотанням сторони - з проведенням судового засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
З огляду на визначені у ст. 283-2 КАС України підстави для тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, суд вважає, що позивачем доведено невиконання відповідачем під час мобілізації обов`язків, передбачених ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та допущення ним порушення Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що виявилось у невиконанні ним обов`язків, передбачених ч.3 ст.22 вказаного Закону, під час дії особливого періоду.
За наслідками розгляду справи також встановлено, що здійснити адміністративне затримання та доставити відповідача не представилось можливим; відповідно до ч.3 ст.27 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" направлена на його ім`я за зареєстрованим місцем його проживання вимога про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом, вважається врученою та після вручення вимоги для уточнення облікових даних відповідач не з`явився, позивачем додержано встановлений законом 30-денний строк з дня виникнення підстав для звернення до суду з даним позовом. Зазначені обставини, відповідно до ст.27 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ст.283-2 КАС України, свідчать про наявність правових підстав для ухвалення рішення про застосування тимчасового обмеження відповідача у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.
Доказів того, що встановлення обмеження у праві керування транспортним засобом позбавляє відповідача основного законного джерела засобів для існування, а також що він використовує транспортний засіб у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на його утриманні особи з інвалідністю I, II групи або дитини з інвалідністю, за наслідками розгляду справи не встановлено. 
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Отже, сплачений позивачем судовий збір розподілу не підлягає.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 268-272, 283-2, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити. 
Застосувати до  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, на строк до виконання або відкликання вимоги начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом від 30.12.2025 року №13799.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги не перешкоджає виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та/або обов`язки, якій рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй рішення суду.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.