ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

19 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/11471/25 
Номер провадження 22-ц/816/1076/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сидоренко А. П. , Сізова Д. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ковпківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2025 року, у складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №701997634 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 10500 грн 00 коп., який зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Однак свої зобов`язання за договором відповідачка не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18056 грн 54 коп., з них: 9082 грн 84 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 8973 грн 70 коп. – заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. На підставі договорів факторингу право грошової вимоги по вказаному кредитному договору перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №701997634 від 10 серпня 2020 року у розмірі 18056 грн 54 коп., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2025 року позов задоволено, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №701997634 від 10 серпня 2020 року в розмірі 18056 грн 54 коп., а також 2422 грн 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не подав клопотання про поновлення строку позовної давності, не обґрунтував поважності причин пропуску строку. Зауважила, що сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.
Рішення суду першої інстанції було прийнято без урахування позиції Верховного Суду, зокрема у справах №№990/102/22, 990/115/22.
Вважає, що суд першої інстанції повністю проігнорував і не надав належної оцінки тому факту, що у позивача були відсутні об`єктивні перешкоди для звернення з позовом в межах строків позовної давності, а будь-які аргументи зводяться лише до посилань на п.п. 12, 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України.
Звертає увагу, що застосування указаних пунктів перехідних положень має обмежений характер та не може застосовуватися без доведеності, що позивач мав непереборні обставини, для звернення до суду у продовж більше ніж чотирьох років.
У зазначених справах Велика Палата Верховного Суду чітко визначила, що у позивача мають бути чіткі, підкріплені документально підстави для продовження терміну позовної давності. Саме по собі посилання на введення в Україні воєнного стану не є достатньою для поновлення строку. 
Наголошує, що необґрунтоване поновлення пропущених процесуальних строків, тим паче за відсутності клопотання зі сторони позивача, не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
ТОВ «Юніткапітал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №701997634, за умовами якого товариство надає позичальникові кредит на суму 10500 грн строком на 126 днів (п. 1.2 договору), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (а.с. 22-23).
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, ОСОБА_1 договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8YDF326W.
Пунктами 1.3 та 1.7 договору сторони узгодили, що строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз на два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток 1 до договору). 
Згідно з пунктом 1.4 договору №701997634 сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 380,61 відсотків річних, що становить 1,04 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним.
За пунктом 1.9 проценти за користування кредитом нараховуються кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника.
Сторони узгодили, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно графіку платежів (пункт 2.2.2.1 договору).
У додатку №1 до договору встановлено графік розрахунків.
До укладення кредитного договору, 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому їй була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 22).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання п.1.1 договору №701997634 від 10 серпня 2020 року, виконало свої зобов`язання, перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10500 грн на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 9).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №701997634 від 10 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2020 року складала 17017,48 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9082,84 грн, заборгованість за відсотками – 7934,64 грн (а.с. 31).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 47-49).
28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 49 зворот).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 110 від 01 грудня 2020 року, укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №701997634 від 10 серпня 2020 року, загальна сума заборгованості 17017,48 грн, з яких: 9082,84 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 7934,64 грн.- заборгованість за відсотками (а.с. 46).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 42-44).
Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за договором №701997634 від 10 серпня 2020 року станом на 01 травня 2021 року складається з: 9082,84 грн заборгованість за тілом кредиту, 8973,70 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.30). 
У реєстрі прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, підписаного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», вказано, що заборгованість ОСОБА_1 по основному боргу складає 18056,54 грн, з яких: 9082,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8973,70 грн. заборгованість за процентами (а.с. 41).
04 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (а.с. 37-39).
Відповідно до виписки з особового рахунку, сформованого ТОВ «Юніт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за договором №701997634 від 10 серпня 2020 року станом на 25 червня 2025 року становить 18056,54 грн та складається з: 9082,84 грн заборгованості за тілом кредиту, 8973,70 грн заборгованості за процентами за користування кредитом (а.с.29). 
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «Юніт Капітал», в т.ч. до ОСОБА_1 прострочене тіло складає 9082,84 грн, прострочені відсотки – 8973,70 грн, всього 18056,54 грн. (а.с. 36).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду в межах строку позовної давності, довело обставини невиконання позичальницею зобов`язань з повернення кредиту та відсотків за користування грошовими коштами, а тому стягнув заборгованість на користь позивача. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В даній справі  ОСОБА_1 факт укладення кредитного договору №701997634 від 10 серпня 2020 року на зазначених умовахта отримання кредитних коштів в розмірі 10500 грн не заперечує.
Зміст досліджених судом договорів факторингу, реєстрів прав вимоги, реєстру боржників свідчить про перехід до позивача права вимоги до відповідачки в указаному позивачем розмірі за кредитним договором № 701997634 від 10 серпня 2020 року, оскільки до факторів переходило право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. 
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №701997634 від 10 серпня 2020 року, що був укладений між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 наголошує на тому, що позивач пропустив строк позовної давності, тому вважає, що позов не підлягав задоволенню з цих підстав. 
Проте місцевий суд надав належну оцінку цим доводам, встановивши, що позивач звернувся до місцевого суду з позовом в межах строку позовної давності. Апеляційний суд погоджується з такими висновками.
За змістом положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
За змістом статті 263ЦК України перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини.
У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням його дії, дата закінчення карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року - 30 червня 2023року.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 257, цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.
Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19, яким у період дії воєнного стану в Україні строки, визначені статтею 257 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. 
Після внесення змін за Законом № 3450-IX від 08.11.2023, пункт 19 викладений у наступній редакції: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Закон від 14 травня 2025 року №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» передбачає виключення з Цивільного кодексу України пункту 19. Цей Закон набрав чинності з 04 вересня 2025 року.
Враховуючи, що на дату закінчення строку кредитного договору – 14 грудня 2020 року позичальниця не виконала своїх зобов`язань за договором, з урахуванням наведених положень Цивільного кодексу України, зокрема і пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу, станом на дату звернення товариства з позовом - 15 липня 2025 року трирічний строк позовної давності не закінчився.
Посилання заявниці на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду по справах №№ 990/102/22, 990/115/22 не підлягають до урахування судом, оскільки стосуються застосування норм Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, які за змістом спірних правовідносин не є подібними до справи, що переглядається.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь товариства заборгованості за кредитним договором № 701997634 від 10 серпня 2020 року в загальному розмірі 18056,54 грн.
Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд – 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: А. П. Сидоренко 

Д. В. Сізов