ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1467/26 Справа № 214/6756/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , 
треті особи – Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки СТАРЛАЙН», приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року, ухвалене суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (дата складення повного судового рішення 16 вересня 2025 року),

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Луценко С.А., звернулась до суду з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки СТАРЛАЙН», приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Н.В., в якому, уточнивши позовні вимоги, просила:
- визнати протиправною оцінку майна відповідно до висновків про вартість майна від 02.04.2024, зроблених товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки СТАРЛАЙН», щодо земельної ділянки та садового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсними електронні торги з реалізації зазначеного нерухомого майна;
- визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 613659 від 20.05.2025;
- визнати недійсним акт від 16.06.2024 про проведені електронні торги щодо реалізації нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсними свідоцтва про право власності від 01.08.2024 про придбання нерухомого майна, а саме садового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, площею 0,0595 га, із прилюдних торгів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на садовий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, площею 0,0595 га, придбаних із прилюдних торгів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,
- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2023 року Саксаганським відділом ДВС прийнято до виконання виконавчий лист №214/4517/21 від 20.11.2023 року та відкрито виконавче провадження №73481670 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики від 04.11.2019 року у розмірі 21 000,00 доларів США. 
19.04.2024 року позивачем отримано від відділу ДВС висновок про вартість садового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 . 
Ознайомившись 23.04.2024 року із матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 з`ясувала, що суб`єкт оціночної діяльності оцінювач ОСОБА_4 здійснив незалежну грошову оцінку вказаного садового будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, обравши порівняльний метод оцінки садового будинку та використав методичний підхід зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок. Зазначеним висновком визначена ринкова вартість садового будинку і земельної ділянки у сумі 284170,00 грн. До звіту вартості майна, як основний доказ про об`єкт оцінки, залучено копію технічного паспорту ФОП ОСОБА_5 від 01.10.2019, який виконано ОСОБА_6 , та належним чином не завірений. Матеріали виконавчого провадження не містять інформації про те, яким чином замовник та суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН» отримали технічний паспорт ФОП ОСОБА_5 від 01.10.2021 і яке відношення вказаний технічний паспорт має до садового будинку АДРЕСА_1 . Фотозображення, додані до справи, не містять інформації про стан приміщення, звіт про оцінку майна не містить інформації про інженерне забезпечення. 
Визначення вартості майна боржника є процесуальною діяльністю саме державного виконавця. Однак, оцінка вартості майна була проведена з порушенням методики, вартість майна встановлена оцінкою є заниженою, а тому позивач була вимушена провести повторну оцінку майна, відповідно до якої вартість арештованого майна становить, 1329000,00 грн. 
Вказує, що вважає дії та бездіяльність державного виконавця Саксаганського ВДВС щодо арешту та опису майна, проведення оцінки майна боржника, протиправними, а звіт про оцінку майна від 02.04.2024 таким, що проведений із порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього огляду, що вплинуло на визначення вартості оцінюваного майна, використання порівняльного методу є необґрунтованим. 
Таким чином, протиправні дії державного виконавця під час здійснення виконавчих дій у ВП №73481670 із примусової реалізації майна боржника, численні порушення вимог діючого законодавства, вплинуло на законність проведення процедури реалізації арештованого майна, порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , як боржника, а також реалізацію майна за суттєво нижчою від ринкової вартістю. 
Пізніше від відповідача ОСОБА_2 03.08.2024 року позивачу стало відомо про отримання ним свідоцтва про право власності на вказаний садовий будинок та земельну ділянку, за результатами проведення електронних торгів. 
Зазначає, що електронні торги проведено з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/15, зокрема розділу шостого, оскільки в порушення процедури проведення електронних торгів, їх переможцем, із незрозумілих причин, став учасник, який запропонував нижчу вартість за об`єкт торгів, порівняно з іншими учасниками.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козаренко С.Ф., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, звіту про оцінку майна, мають самостійний спосіб оскарження та повинні розглядатись судом у порядку, встановленому Розділом VII ЦПК України. Посилається, що суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду , викладені у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 2-2117/2010 та в інших справах, згідно яких скарга на дії, бездіяльність та рішення державного (приватного) виконавця, пов`язані з реалізацією майна на електронних торгах, має розглядатися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. 
Також посилається, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для справи, адже позивачем було надано під час розгляду справи Звіт про оцінку майна садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21.06.2024, за яким ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1329000,00 грн без ПДВ. Що, на думку заявника, напряму вказує на той факт, що висновки про вартість майна від 02.04.2024 року, які зроблені ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН» є значно заниженими. 
Зазначає, що для проведення оцінки було використано копію технічного паспорту ФОП « ОСОБА_5 » від 01.09.2019 року, який виконано ОСОБА_6 та належним чином не завірений, як того вимагає Національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, або вимог до оформлення документів». Матеріали виконавчого провадження не містять інформацію, яким чином замовник та суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН» отримали технічний паспорт ФОП ОСОБА_5 від 01.10.2021 року і яке відношення вказаний технічний паспорт має до садового будинку АДРЕСА_1 , додані до справи не містять інформацію про стан приміщення, звіт про оцінку майна не містить інформацію про інженерне забезпечення. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання оцінювачем необхідної та достовірної інформації про майно для проведення оцінки; в звіті не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду. 
Наполягає, що, враховуючи вищезазначене в сукупності, вона вірно обрала спосіб захисту своїх прав, та є всі підстави для визнання протиправною оцінку майна відповідно до висновків про вартість майна від 02.04.2024, зроблених ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН», щодо земельної ділянки та садового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Адже реалізація на торгах майна за необґрунтованою, заниженою ціною безпосередньо впливає на результати торгів та зачіпає і порушує права та інтереси боржника, оскільки ціна, за якою майно реалізується на торгах, впливає на обсяг зобов`язань, які будуть погашені під час відповідного виконавчого провадження.
Також зазначає, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного виконання Переможцем пункту 8 розділу VІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2026 №2831/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, протоколи електронних аукціонів Організатором не підписані, інформація, яка необхідна для встановлення переможця в протоколах відсутня, відсутній протокол нового переможця учасника № 3. В порушення пунктів 4,5,6,7 розділу Х Порядку в Акті державного виконавця про проведений електронний аукціон від 16.06.2024 року переможцем визнано ОСОБА_2 , учасника аукціону № НОМЕР_1 і четвертого за спеціальною пропозицією. Але відповідно до матеріалів виконавчого провадження переможцем є учасник № 3 – третій за спеціальною пропозицією. 
Наголошує, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував та не надав належну оцінку вищенаведеним обставинам, тому має бути прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені. 
Відповідачі ОСОБА_2 та Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надали відзиви на апеляційну скаргу, які не враховуються судом при розгляді даної справи, як такі, що подані з порушеннями вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України (до відзиву не додано докази надсилання (надання) копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи).
Заслухавши суддю доповідача, представника позивачки адвоката Козаренко С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, відповідача ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козаренко С.В., не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2023 року у справі № 214/4517/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 04.11.2019 року у розмірі 21000,00 доларів США, а також у рівних частка витрати зі сплати судового збору по 3097,50 грн із кожного (т.2 а.с.17-19)
Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 20.11.2023 року видано виконавчий лист №214/4517/21 та на підставі заяви про примусове виконання від 24.11.2023 року стягувача ОСОБА_2 , державним виконавцем 04.12.2023 року відкрито виконавче провадження №73481670 із примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (т.2 а.с.4-6).
Про відкриття зазначеного виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 була повідомлена належним чином (т.2 а.с.3). Про обізнаність останньої свідчить також її заява від 04.01.2024 року (т.2 а.с.12), згідно з якою ОСОБА_1 , звертаючись до Саксаганського ВДВС, просила зупинити виконавче провадження, у зв`язку з оскарженням нею в апеляційному порядку рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2023 року.
Постановою державного виконавця Саксаганського ВДВС від 05.01.2024 року виконавче провадження №73481670 із примусового виконання виконавчого листа №214/4517/21 було зупинено на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», та після апеляційного перегляду вчинення виконавчих дій поновлено, згідно з постановою державного виконавця від 14.03.2024 року (т.2 а.с.15,20 зворот).
Відповідно постанови державного виконавця від 20.03.2024 року (т.2 а.с.47), здійснено опис та арешт майна боржника в рамках ВП № 73481670, а саме, садового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 154,5 кв.м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, площею 0,0595га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належали ОСОБА_1 (т.2 а.с. 21,47-51).
Згідно з постановою державного виконавця від 02.04.2024 року у ВП №73481670 призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН» у особі Петречко А.М. (т.2 а.с.54), яким складено звіт про оцінку майна вищезазначеного майна, вартість якого на дату оцінки (02.04.2024), складає 284170,00 грн без ПДВ.
Державним виконавцем 22.04.2024 року складено акт цілісності майна, що підлягає передачі на електронний аукціон (торги) (т.2 а.с.96)
Зі звітом про оцінку майна, як і з матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 ознайомлена 23.04.2024 особисто (т.2 а.с.97). Окрім того, як слідує зі змісту позовної заяви та не заперечувалося в судовому засіданні представником позивача, ОСОБА_1 отримала звіт про оцінку 19.04.2024 року.
Електронні торги проведено 20.05.2024 року, на яких реалізовано майно боржника ОСОБА_1 : садовий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Лозуватська сільська рада, СТ «Мрія» (номер лота 550221).
Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 11.06.2024 року № 613659 (т.2 а.с.115-117), стартова ціна лота становила 284170,00 грн, ціна продажу 750208,80 грн. Переможцем аукціону (торгів) визнано учасника під номером АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , яким 12.06.2024 року здійснено оплату лота № 550221, що підтверджується листом про сплату від 13.06.2024 № 1718257322 (т.2 а.с.107).
Державним виконавцем Збітнієвою К.В. 18.06.2025, на підставі протоколу проведення електронних торгів від 11.06.2024 № 613659, складено акт про проведений електронний аукціон (торги), який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно (т.2 а.с.118-119).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) серії НТК № 534739 та № 534738, що видані 01.08.2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В., зареєстровано 01.08.2024 за ОСОБА_2 (т.1 а.с.94-98).
Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа – сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Таким чином, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення торгів, мають самостійний спосіб оскарження. Заявлені позивачем вимоги щодо визнання незаконними та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, звіту про оцінку майна, мають самостійний спосіб оскарження та повинні розглядатись судом у порядку встановленому Розділом VІІ ЦПК України.
Встановивши, що судові рішення про визнання неправомірними рішень, дій або бездіяльності державного виконавця на час розгляду справи судом відсутні, позивачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів недостовірності звіту з оцінки нерухомого майна, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки СТАРЛАЙН», залученим державним виконавцем, продажу нерухомого майна за суттєво заниженою ціною, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною оцінку майна від 02.04.2024 року. 
Також, встановивши, що звертаючись до суду з даним позовом із вимогою про визнання недійсними електронних торгів, позивач ОСОБА_1 визначила відповідачами Саксаганський ВДВС та ОСОБА_2 , продавця та організатора торгів, яким у даному випадку є ДТ «Сетам» не залучено, суд першої інстанції дійшов висновку, що в якості відповідачів мають залучатися всі сторони правочину – державна виконавча служба, організатор електронний торгів і переможець таких торгів. Оскільки вимоги до ДТ «Сетам» ОСОБА_1 не пред`являлися та останнє не залучалося до участі у справі в якості співвідповідача, вимоги позивача в частині визнання недійсними електронних торгів до задоволення не підлягають.
Щодо позовних вимог про скасування протоколу та акту про проведені електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, суд першої інстанції, врахувавши висновки щодо застосування відповідних норм права у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №233/4365/18 дійшов висновку, що вказані позовні вимоги є неналежним способом захисту.
Також суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню вимога про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, придбаних на електронних торгах, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсними електронний торгів.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.
Виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, а підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент відкриття виконавчого провадження та початку процедури звернення стягнення на майно боржника, регулювалися нормами Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів), а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 № 2831/5 (далі - Порядок).
Згідно з частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Відповідно до пункту 1 Порядку електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено визначення вартості майна боржника та його оцінка.
Зокрема, встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
У разі якщо сторони виконавчого провадження у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.
Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.
У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.
Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.
Статтею 32 вказаного закону передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.
Тому позивач вправі звертатися за захистом своїх прав шляхом подання відповідного позову стосовно відшкодування суб`єктом оціночної діяльності завданих збитків.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року (справа № 914/881/17), провадження №12-18гс18.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Як на підставу позову про визнання прилюдних торгів недійсними, позивач ОСОБА_1 посилалася, зокрема на те, що продаж садового будинку та земельної ділянки на електронних торгах здійснена за значно заниженою грошовою оцінкою, оцінка вартості майна була проведена з порушенням методики. Протиправні дії державного виконавця під час здійснення виконавчих дій у ВП 73481670 із примусової реалізації майна боржника вплинуло на законність проведення процедури арештованого майна, порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , як боржника, а також реалізацію майна за суттєво нижчою від ринкової вартістю. 
У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що ОСОБА_1 , отримавши 19 квітня 2024 року звіт про оцінку майна від 02.04.2024 року та не погодившись з ним, 01 травня 2024 року звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця. Проте, скаргу ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року повернуто заявнику через неналежне оформлення. Отже ОСОБА_1 дії державного виконавця з проведення оцінки арештованого майна, які вчинені до передачі майна на реалізацію, у визначені законом строки та спосіб не оскаржувалися. Своїм правом замовити резензування звіту оцінки від 02.04.2024 року, у разі незгоди з ним, позивачка також не скористалася. 
Разом з тим, не погоджуючись із грошовою оцінкою ринкової вартості садового будинку в сумі 284170,00 грн, яку здійснено 02.04.2024 року суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання ТОВ «Бюро оцінки СТРАРЛАЙН» в особі Петречко А.М., яким складено звіт про оцінку майна, позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , згідно звіту від 21.06. 2024 року якого вартість садового будинку № НОМЕР_2 у СТ «МРІЯ» складає 1 329 000,00 грн.
Отже, надавши до суду звіт про оцінку майна від 21.06.2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , яким вартість садового будинку № НОМЕР_2 у СТ «МРІЯ» визначена в сумі 1 329 000,00 грн, позивачка певним чином спростувала відомості вказані у звіті суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки «СТАРЛАЙН» від 02.04.2024 року, який був залучений державним виконавцем до виконавчого провадження. 
Натомість, оскільки судові рішення про визнання неправомірними рішень, дій, бездіяльності державного виконавця на час розгляду справи судом відсутні, позивачка у визначений законом строк та спосіб дії державного виконавця з проведення оцінки арештованого майна, які вчинені до передачі майна на реалізацію не оскаржила, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною оцінку майна від 02.04.2024 року. 
Колегія суддів приймає до уваги, що вилучення та реалізація майна, що належало позивачці, було здійснено в інтересах належного відправлення судочинства, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, що є легітимною метою в загальних інтересах суспільства. 
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог позивачки. 
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 2-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронний торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. 
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №668/5633/14 також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. 
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушуються (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Окрім іншого, як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на проведення електронних торгів з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/15, оскільки із незрозумілих їй причин, став учасник, який запропонував нижчу вартість за об`єкт торгів, порівняно з іншими учасниками.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) вказано, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця — переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами ст. ст. 650, 655 і ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2019 у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18), державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - ст. ст. 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5). Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. 55, 85 цього Закону). При цьому, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).
У п. п. 61 - 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18) зазначено, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів».
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, п. п. 40, 41).
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, у якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно ч. 1-4 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі в справі особи, як співвідповідача,за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі 203/2/19).
Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі в справі в якості відповідача, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що позивачка, користуючись належним чином своїми процесуальними правами, у тому числі правничою допомогою, із урахуванням наведених вище обставин, мала реальну можливість як звернутись із позовом до належного відповідача – ДП «СЕТАМ», так і подати клопотання про залучення його в якості співвідповідача у цій справі. Натомість, будь-яких заяв/клопотань на відповідній стадії розгляду справи про залучення співвідповідачів у цій справі як позивачем, так ї її представником, заявлено не було.
Оскільки вимоги до ДТ «СЕТАМ» ОСОБА_1 не пред`являлися та останнє не залучалося до участі в справі в якості співвідповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача в частині визнання недійсними електронних торгів задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про скасування протоколу та акту про проведення електронних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, то у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) зазначено, що «оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акту про проведені електронні торги. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (п. 104), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (п. 9.66)). Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (п. п. 6.21, 6.22). Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому, позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (п. п. 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21)).
Вказані висновки Верховного Суду вірно враховані судом першої інстанції відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України під час розгляду справи. 
Також, не підлягає задоволенню вимога про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером 1221884000:04:002:0037, придбаних на прилюдних торгах, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсними електронних торгів.
Такими чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. 
Перевіривши справу та доводи сторони позивача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, залишити без задоволення.
Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий: 

Судді: