Провадження № 2-а/359/3/2026
Справа № 359/5534/25

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

18 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Івончі Г.С.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомленням учасників справи без технічної фіксації справи за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ :
13 травня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний позов, яким ОСОБА_1 просить суд :скасувати постанову №2-п від 25 квітня 2025 року про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 , провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відносно нього винесено постанову № 2-п від 25 квітня 2025 року про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, кули потрібно з`явитися, а також мету такої явки. 
За таких обставин позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до відповідальності, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 19 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито провадження у справі. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 
30 червня 2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року суддею Яковлєвою Л.В. прийнято до свого провадження адміністративний позов та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
10 лютого 2026 року до суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява, згідно якої представник просив відмовити у задоволені позову з підстав наведених у відзиві на позов.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.
Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використан-ням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову №2-п, якою за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що передбачено ч.3 ст.210-1 КУпАП, накладено штраф у сумі 17000 грн. (а.с. 7-9).
Копію постанови отримано позивачем 05 травня 2025 про що останній зазначив у заяві (а.с. 19).
Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У позовній заяві позивач зазначив, що належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не отримував.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовни-ками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог абз. 4 ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне право-порушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопору-шення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач надав копію розписки до повістки №2/3/689 та копію попередження про кримінальну та адміністративну відповідальність (а.с. 51).
У розписці до повістки №2/3/689 зазначено, що позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 30 березня 2025 року 08 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних та проходження медичного обліку. Повістку позивач отримав 29 березня 2025 року, про що свідчить його особистий підпис.
30 березня 2025 року позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. 
Слід зазначити, що законодавством не передбачено законних підстав для військово-зобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Наявні у матеріалах справи докази, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Щодо доводів позивача про те, що він не отримував виклик від ТЦК і направлення на ВЛК на 25 квітня 2025 року, суд зазначає наступне.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно п. 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року за № 1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року за № 402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року за №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Відповідно абз. 3 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
За приписами п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військово-зобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медич-ного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектуван-ня та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
З наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16 травня 2024 року за №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16 травня 2024 року за №560.
Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що 07 квітня 2025 року направлено на адресу позивача повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення №1/1/2681 від 07 квітня 2025 року, зі змісту якого вбачаться, що 25 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відбудеться розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 49).
Позивач у визначений час до ТЦК не з`явився. Про поважні причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив. 
Отримання позивачем вказаного повідомлення підтверджується копією трекінгу відстеження вручення рекомендованого поштового відправлення р/к №0830200066343 Укрпошта.
Вказані обставини свідчать про дотримання відповідачем процедури виклику та направлення позивача на ВЛК.
Станом на час розгляду справи в суді докази проходження позивачем ВЛК у матеріалах справи відсутні.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про правомірність прийняття 25 квітня 2025 року постанови про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 ,про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 7, 183, 251, 268, 283-284 КУпАП, ст.2, 8, 9, 72-78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст судового рішення виготовлено 18 лютого 2026 року.

Суддя       Яковлєва Л.В.