КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 757/26396/25-п Апеляційне провадження № 33/824/1818/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Юшков М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Притулою Людмилою Олександрівною, на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись з постановою суду, 01.11.2025 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Притула Л.О., оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ним визнається факт неподання щорічної декларації у встановлений законодавством строк, проте заперечується наявність умислу на вчинення інкримінованого правопорушення, оскільки допущено пропуск строку з необережності. При цьому зазначає, що з 17.11.2022 по 09.10.2024 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та в цей час не здійснював моніторинг змін до законодавства щодо строків подання декларації звільненими військовослужбовцями.
Посилається на те, що на час розгляду справи закінчився шестимісячний строк, визначений ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Притула Л.О. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.
Прокурор Київської обласної прокуратури Гультай П.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у визначений законом строк не подав щорічну декларацію за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення №3702 від 29.05.2025 (а.с.1-10);
- витягом з протоколу пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Київської обласної ради (а.с.13-14);
- копією декларації з додатками (а.с.19-27).
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, відхиляючи доводи апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Як вбачається з матеріалів, постановою від 18.04.2023 № 111 «Про реєстрацію депутата Київської обласної ради» ОСОБА_1 , обраного від Київської територіальної організації політичної партії «Європейська солідарність», зареєстровано депутатом Київської обласної ради VIII скликання. 08.05.2023 складено присягу депутата Київської обласної ради (а.с.12-14).
ОСОБА_1 у період з 17.11.2022 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_1 № 346 від 01.06.2024 (а.с. 15, 16).
За приписами ч. 7 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування з числа військовослужбовців Державної прикордонної служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Управління державної охорони України, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, а також поліцейських поліції особливого призначення, які під час дії воєнного стану залучені до ведення бойових дій у порядку, визначеному частиною четвертою статті 24 Закону України "Про Національну поліцію" (крім суб`єктів декларування із числа військовослужбовців, зазначених у пунктах 1-5 цієї частини), зобов`язані подати визначені цією статтею декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання першої з таких обставин - припинення або скасування воєнного стану чи звільнення з військової служби (служби в поліції).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 № 303 ОСОБА_1 з 09.10.2024 виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.10.2024 № 283, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (а.с. 16).
За таких обставин, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2023 рік з 10.10.2024 (наступний день після звільнення з військової служби), протягом 90 днів з дня звільнення з військової служби, до 08.01.2025. 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік ОСОБА_1 подав лише 28.03.2025 , що є порушенням вимог ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції».
Доводи апеляційної скарги про те, що правопорушення було вчинено з необережності апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки суб`єктивна сторона інкримінованого правопорушення передбачає як умисну, так і необережну форму вини, що не вказує на відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а відтак і не звільняє від відповідальності.
Апеляційним судом не приймаються також до уваги посилання сторони захисту на те, що апелянтом не здійснювався моніторинг законодавства на наявність змін щодо строків подання декларацій звільненими військовослужбовцями, з огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Київської обласної ради та особою, яка зобов`язана подавати декларацію в силу вимог Закону України «Про запобігання корупції», повинен був дотримуватися вимог, встановлених у вказаному законі.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи закінчився шестимісячний строк, визначений ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, слід вказати наступне.
У частині 4 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у роз`ясненнях від 09.04.2021 №1089/0/2-21 вказав, що виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень, тощо). Висновок про те, що виявлене правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
З вищенаведеного слід зробити висновок, що датою виявлення адміністративного правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 29.05.2025, оскільки на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази в обґрунтування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Оскаржувану постанову було ухвалено 22.10.2025, а протокол складено 29.05.2025, що вказує на те, що станом на день розгляду справи строки, встановлені у ч. 4 ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не сплинули.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Притулою Людмилою Олександрівною - залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук