Справа № 697/30/26 
№ пров. 3/697/205/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року        м. Канів
Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенський І.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 (м. Канів) Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, -
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
До Канівського міськрайонного суду Черкаської області 19.02.2026, після належного дооформлення, з Відділу поліції (м.Канів) № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130КУпАП.
Судом встановлено, що 28.12.2025 близько 16 год. 00 хв. на автодорозі Р09 біля с. Литвинець, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Dacia Sandero, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на алкотестері або в найближчому медичному закладі відмовився, дане правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №553084 від 28.12.2025.
ОСОБА_1 у судове засідання, не з`явився повторно, викликався до суду належним чином шляхом направлення судових повісток та шляхом оголошення на веб-сайті суду. Судові повістки направлялись на адресу місця проживання ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, які повернулись неврученими адресату із відмітками «адресат відсутній».
У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).
З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо складання відносно нього 28.12.2025 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та про призначені судові засідання з розгляду даного протоколу, не вжив заходів для явки до суду, розглядом справи не цікавився.
Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Статтею 280 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №553084 від 28.1.22025 (а.с.1); рапортом-повідомленням зі служби 102 від 28.12.2024 (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції від 28.12.2025 (а.с.3); відеозаписом до протоколу ЕПР 1 №553084 від 28.12.2025 (а.с.4); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.12.2025 (а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 28.12.2025 (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_4 без дати, в яких останній зазначив, що 28.12.2025 протягом дня вживав спиртні напої та близько 16 год. був зупинений працівниками поліції… (а.с.7); копією постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2025 (справа №697/604/25) відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання (а.с.15).
Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку та вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В матеріалах справи міститься відеозапис події на якому зафіксовано обставини, такі ж, як викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
За змістом п. 2.5. ПДР, будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння співробітниками поліції було висунуто ОСОБА_1 в умовах здійснення відеофіксації. Відповідний технічний носій є належним та допустимим доказом по справі.
Пунктом 2.5 ПДР, встановлено не право, а обов`язок водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обов`язку з боку особи, яка керує транспортним засобом, є грубим порушенням Правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є, зокрема, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Враховуючи вищевикладене, а також вивчивши надані документи, вважаю, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені вище дії ОСОБА_5 є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону Держави Україна.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
Також слід зазначити, що діяння за ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.
Вказане обґрунтовується тим, що п`яний водій становить надзвичайну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, оскільки алкогольне сп`яніння значно знижує його реакцію, координацію, увагу та здатність адекватно оцінювати ситуацію на дорозі, що може призвести до аварій, травмування або загибелі інших людей. Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку, чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке має значну суспільну небезпеку, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху, дані про особу останнього, його поведінку під час складання матеріалів, ступінь вини, а також доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення в межах санкції.
Обов`язковими основними видами стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.
Згідно з п. 1.10 ПДР України водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності на момент вчинення адміністративного правопорушення вже була позбавлена права керувати транспортними засобами за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами), адміністративне стягнення, у виді оплатного вилучення транспортного засобу, не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №553084 від 28.12.2025 транспортний засіб – Dacia Sandero, н.з. НОМЕР_1 ,належить ОСОБА_6 .
За таких обставин, суд вважає за неможливе застосування до останнього додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, який йому не належить.
Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення яке носить суспільно небезпечний характер, дані про особу правопорушника, суд приходить до висновку про те, що необхідним й достатнім для запобігання вчинення нових правопорушень, слід застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.30 КУпАП у разі, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2025 у справі №697/604/25 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова набрала законної сили - 08.04.2025.
Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Таким чином, не відбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами (відповідно до постанови від 26.03.2025) станом на день судового розгляду (30.03.2026) складає 10 (десять) днів.
З огляду на викладене, до стягнення, застосованого до ОСОБА_1 даною постановою у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, слід приєднати не відбуту частину стягнення за постановою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2025, яка набрала законної сили 08.04.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді 10 (десяти) днів позбавлення права керування транспортними засобами і призначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три ) роки 10 (десять) днів без оплатного вилучення транспортного засобу.
Таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення її постанови про накладення штрафу.
Згідно з ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять відомостей про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з останнього необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 30, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 280,283-285,291, 294, 317-1, 321 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За вчинене правопорушення піддати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – невідомий, адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три роки, застосованого до ОСОБА_1 даною постановою, приєднати не відбуту частину стягнення за постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2025 у справі №697/604/25, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 08.04.2025, у виді 10 (десяти) днів позбавлення права керування транспортними засобами, та призначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинене адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАПу виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 10 (десять) днів без оплатного вилучення транспортного засобу.
Розрахункові рахунки для сплати штрафу (по справах про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху): ЄДРПОУ: 37930566, отримувач коштів: ГУК у Черкаській області: 21081300, р/р: UA918999980313030149000023001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.
На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати громадянином штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 68000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – невідомий, судовий збір на користь держави за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок), який необхідно сплатити на наступні реквізити: стягувач: ДСА України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дня набрання постановою законної сили.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці. 

Суддя Канівського
міськрайонного суду     І. І. Деревенський