Справа № 420/10739/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)
19 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” до Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, до Державного підприємства “Морський торговельний порт Південний” про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді,
встановив:
I. Зміст заяви та позиція сторін.
10.03.2026 року судом зареєстровано від представника ТОВ “Конструктив Ньюс” заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, яка вмотивована тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року у справі №420/33903/25 позовні вимоги задоволено частково, проте судом не було вирішено питання щодо судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. При подані позову до суду ТОВ “Конструктив Ньюс” було надано договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду до нього, також для підтвердження понесених втрат на правову допомогу разом з цією заявою додається акт наданих послуг від 05.03.2026 р., що є достатнім доказом на підтвердження підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.
17.03.2026 р. судом зареєстровано від представника ДП “Адміністрація морських портів України” заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні заяви представника Тарасенко Оксани Юріївни про ухвалення додаткового рішення або зменшити розмір витрат на правову допомогу.
II. Процесуальні дії суду
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2026 року вказана заява передана на розгляд головуючої судді Дубровній В.А.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року дану заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження. Цією ухвалою запропоновано ДП “Адміністрація морських портів України” протягом 3-х днів з дати отримання даної ухвали надати обґрунтовану позицію щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” до Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді – задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” у наданні відповіді на запит ТОВ “Конструктив Ньюс” № Р/З/25-01 від 10 лютого 2025 року про доступ до публічної інформації.
Зобов`язано Державне підприємство “Адміністрація морських портів України” повторно розглянути запит ТОВ “Конструктив Ньюс” № Р/З/25-01 від 10.02.2025 року про доступ до публічної інформації, з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) гривень.
Вважаючи що не вирішеним залишилося питання щодо судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення..
ІV. Норми права, які застосував суд.
Статтею 16 КАС України регламентовано, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу врегульовані статтею 134 КАС України, якою передбачено, зокрема 
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).
- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 3 ст.134 КАС України).
- для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст.134 КАС України).
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 5 ст.134 КАС України).
- у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст.134 КАС України).
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( частина 7 статі 134 КАС України)
Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України, якою передбачено, зокрема
- при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. ( абзац перший частини 1 статті 139 КАС України) 
- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ( частина 7 статі 139 КАС України)
- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.( частина 9 статі 139 КАС України)
Рішення щодо судових витрат передбачені статтею 143 КАС України, зокрема,
- суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. ( частина 1 статті 143 КАС України)
- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. ( частина 3 статті 143 КАС України)
- у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу ( частина 5 цієї статті КАС України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, зокрема
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. ( пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI)
- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. ( стаття 30 Закону № 5076-VI).
V. Оцінка та висновок суду.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі, зокрема, питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог..
При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, 
по-перше, розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. 
по-друге, критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, тобто суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
по-третє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Тобто, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості відшкодування понесених витрат на правничу допомогу є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, правнича допомога у даній справі надавалась адвокатом Тарасенко О.Ю., що підтверджується Ордером на надання правничої допомоги серії ВН №150015 від 10.04.2025 р., виданим на підставі Договору про надання правничої допомоги № 01_10_24 від 01.10.2024 р.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн., представником позивача надано:
1) договір про надання правничої допомоги від 01.10.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” (“Клієнт”) та Тарасенко Оксани Юріївни (Адвокат), за умовами якого Адвокат бере зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу по представництву інтересів Клієнта, у т.ч. в адміністративних судах. Розмір оплати послуг Адвоката, порядок оплати послуг Адвоката та відшкодування витрат Адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначаються сторонами окремо в додатковій угоді до даного договору, відомості якої складають адвокатську таємницю. 9 пункти 1,3 договору).
2) додаткова угода № 3-ПР від 14.03.2025 року до договору № 01/10/24 від 01.10.2024 року, за умовами якої сторони погодили наступний зміст доручення: Захист прав, свобод та законних інтересів Клієнта під час оскарження в судовому порядку бездіяльності Державного Підприємства "Адміністрація морських портів України" та бездіяльності Державного Підприємства "Морський торговельний порт "Південний" у формі ненадання відповіді на запит про доступ до публічної інформації № Р/3/25-01 від 10.02.2025 року. На виконання п. 3 Договору, між Сторонами погоджено наступний розрахунок вартості послуг 1. Консультація, аналіз нормативної бази, пошук судової практики -2000, 00 грн. одна година; 2. Формування правової позиції та складання заяв по суті справи -3500, 00 грн. один документ/ 1 година; 3. Складання заяв, клопотань, інших процесуальних документів - 1000, 00 грн. один документ/ 1 година. За домовленістю між Сторонами, оплата за Договором здійснюється Клієнтом протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання Акту наданих послуг.
3) акт наданих послуг від 05.03.2026 року, укладений згідно Додатку № 1 до Додаткової угоди № 3-ПР договору № 01/10/24 від 01.10.2024 про надання правничої допомоги, про те, що Адвокат передав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги Адвоката, зокрема, аналіз законодавства, пошук судової практики та консультація клієнта - 2 000, 00 грн. за 2 год. = 4 000, 00 грн., написання позовної заяви 3 500, 00 грн., написання відповіді на відзив 3 500, 00 грн.
Так, суд визнає, що надані документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх загальну вартість.
При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач у запереченнях на клопотання щодо заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, вказує, що справа є незначної складності, позовна заява ТОВ "Конструктив Ньюс" є заявою немайнового характеру (тобто ціна позову відсутня), вирішення вказаної справи жодним чином не впливає на репутацію Позивача, кількість складених адвокатом документів - незначна (а саме у відношенні ДП "АМПУ" - 2 документи, вказане підтверджено і самим представником Позивача), вартість складання процесуальних документів та аналізу законодавства не відповідає ринковій вартості.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вказує про таке.
У постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року по справі №160/6899/20 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Отже, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в порядку письмового провадження (без виклику сторін) за наявними у ній матеріалами.
Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що такий вид правничої послуги, як представництво інтересів Клієнта в Одеському окружному адміністративному суді в справі № 420/10739/25 (письмове провадження) є складовою підготовки позовної заяви і подання її до суду.
Водночас суд зазначає, що аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа).
У той же час, суд не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Суд наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. ( ч. 1 ст. 77 КАС України).
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 7 статті 134 КАС України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Приймаючи до уваги заперечення відповідача, приписи ч. 5 ст. 134 і п. 2 ч.9 ст.139 КАС України, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2000,00 грн. 
Указаний розмір витрат зумовлений тим, що дана справа відноситься до справ незначної складності, а її розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому не потребує тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час складання позовної заяви, та з урахуванням часткового задоволення позову.
Керуючись ст.ст.77, 134, 139, 143, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” про ухвалення додаткового рішення в частині витрат понесених на професійну правничу допомогу- задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (просп. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135, ЄДРПОУ 38727770) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Конструктив Ньюс” (вул. Середньофонтанська, буд. 19-В, м. Одеса, 65039, ЄДРПОУ 44198115) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна