П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1116/22	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Дата і місце ухвалення: 04.04.2023р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,
за участю секретаря – Кніш Д.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В :
У січні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 січня 2022 року №000/12/32-00-51-03-33133003, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 50 136,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/12/32-00-51-03-33133003 від 14.01.2022р.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 04.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ТОВ «Миколаївський глиноземний завод».
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на відсутність у контрагента позивача ТОВ «Спецпоставка-Николаев» необхідних основних фондів, трудових та матеріальних ресурсів для самостійного виробництва тих товарів, які поставлялися останнім позивачу у вересні 2021 року, зазначивши, що відсутність у контрагента ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції. 
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що до перевірки позивачем надано товарну-транспортну накладну від 10.09.2021р. №Р253, в якій відсутні відомості про вантажно-розвантажувальні операції (час прибуття/ вибуття/ простою). У вказаній ТТН зазначено, що автомобільним перевізником є ПП Кінах B.C., водій ОСОБА_1 . Згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Спецпоставка-Николаев» не здійснювало придбання транспортних послуг у ПП ОСОБА_2 , як і не здійснювало виплати на адресу вказаного контрагента згідно Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку. Крім того, відсутні виплати на адресу водія ОСОБА_3 .
Посилається апелянт і на те, що проведеним аналізом податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу ТОВ «Спецпоставка - Николаев» у вересні 2021 року, не встановлено придбання товарів, які реалізовані на адресу ТОВ «Миколаївський глиноземний завод». Також, у ТОВ «Спецпоставка - Николаев» відсутня можливість самостійного виробництва рукавиць та фартухів. Для виробництва продукції підприємству необхідно мати достатню кількість кваліфікованого персоналу, основних фондів, матеріально-технічні ресурси та виробничі потужності.
За висновками контролюючого органу, зазначене у сукупності свідчить про оформлення господарських операцій між ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» та ТОВ «Спецпоставка-Николаев» в паперовому вигляді без їх фактичного здійснення. Документи по взаємовідносинах з вищенаведеним контрагентом, що були надані до перевірки, не мають сили первинних документів, оскільки під час перевірки не було встановлено реального джерела походження ТМЦ, фактів реального здійснення операцій, відображених у податковій накладній, складеній ТОВ «Спецпоставка-Николаев» на адресу ТОВ «Миколаївський глиноземний завод».
ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що: у позивача наявні в повному обсязі усі необхідні первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з ТОВ «Спецпоставка - Николаев», фактичний рух активів в процесі їх здійснення, відповідність проведених операцій їх дійсному економічному змісту, і ці документи не мають жодних недоліків, що не заперечує відповідач; вказаний вище контрагент мав належний обсяг господарської та податкової правосуб`єктності (мав усі необхідні дозвільні документи для здійснення господарської діяльності, був зареєстрований платником ПДВ), що також не заперечується відповідачем; доказів податкової недобросовісності зазначеного контрагента, порушення ним податкової дисципліни, наявності стосовно його посадових осіб кримінальних проваджень або вироків суду про визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.212, 205 КК України, доказів вчинення протиправних, злагоджених дій позивача та його контрагентів, спрямованих на неправомірне заволодіння ПДВ, відповідачем не надано; податковий кредит позивач формував на підставі зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, складених контрагентом, зареєстрованим на момент складання та реєстрації податкових накладних у якості платника ПДВ, що також підтверджується відповідачем у акті перевірки. 
Таким чином, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» стверджує, що ним дотримані усі вимоги чинного законодавства України при формуванні податкового кредиту, в той час як контролюючим органом не доведено існування тих обставин, які згідно закону виключають можливість включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по виписаних ТОВ «Спецпоставка - Николаев» податкових накладних.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що у період з 15.11.2021 року по 19.11.2021 року, з 29.11.2021 року по 10.12.2021 року Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з ПДВ за вересень 2021 року, результати якої оформлено актом 17.12.2021 року № 867/32-00- 51-01-22/33133003.
У висновках акта перевірки зазначається, що ТОВ «МГЗ» порушено вимоги пп. «а» п. 198.1, абз. 1 - 3 п. 198.2, абз. 1- 2 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. «в» п.200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого у декларації з ПДВ за вересень 2021 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 50136,00 грн.
Так, в акті перевірки податковий орган посилався на те, що відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість від 19.10.2021 року вх. №9309216168 ТОВ «МГЗ» у вересні 2021 року задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 82 462 105 грн.
Перевіркою встановлено завищення на 50 136,21 грн показника у рядку 10.1 (колонка Б) Декларації внаслідок врахування всупереч пп. «а» п. 198.1 ст. 198, абзацам першому-третьому п. 198.2, абзацам першому-другому п. 198.3 Кодексу при його визначенні нереальних операцій з придбання послуг у ТОВ "Спецпоставка-Николаев" (код ЄДРПОУ 39032375).
Контролюючим органом встановлено, що ТОВ «МГЗ» по взаємовідносинам з "Спецпоставка-Николаев" включено до податкового кредиту декларації з ПДВ за вересень 2021 року суму ПДВ у розмірі 50 136,2 гривень, в тому числі: до додатку № 1 декларації суму ПДВ 50 136,21 грн.; до додатку № 3 декларації суму ПДВ 0 грн.
В акті зазначено, що взаємовідносини між ТОВ «МГЗ» та ТОВ "Спецпоставка-Николаев" (код ЄДРПОУ 39032375) за період вересень 2021 року оформлено договором №НГЗ-Д-21-336 від 20.07.2021 року, однак специфікацій, що є невід`ємною частиною Договору під час перевірки не надано. Також зазначено, що відомості про вантажно-розвантажувальні операції (час прибуття вибуття простою) в зазначеній ТТН відсутні і відсутній супровідний документ до ТТН.
Що стосується автомобільного перевізника, який зазначений в вищенаведеній товарно- транспортній накладній, контролюючий орган зазначив, що згідно аналізу ЄРПН, ТОВ "Спецпоставка-Николаев" не здійснювало придбання транспортних послуг у ПП ОСОБА_4 . Також ТОВ "Спецпоставка-Николаев" не здійснювало виплати в адресу ПП ОСОБА_4 , згідно Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого ЄСВ. Крім того, відсутні виплати в адресу водія ( ОСОБА_5 ). 
Також податковий орган зазначив, що ТОВ «МГЗ» здійснено перерахунок грошових коштів в розмірі 300 817,25 гривень (ПДВ 50 136,21 грн) на рахунок ТОВ "Спецпоставка-Николаев" відповідно до платіжного доручення № 05606 від 11.10.2021 року, однак строк, у який була здійснена оплата суперечить умовам п.3.1 Договору. 
Стосовно походження товарів, номенклатура яких зазначена в податкових накладних виписаних ТОВ "Спецпоставка-Николаев" в адресу ТОВ «МГЗ» в вересні 2021 року, контролюючий орган зазначив, що проведеним аналізом податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН в адресу ТОВ "Спецпоставка-Николаев" в вересні 2021 року (до уваги, також, брались попередні періоди) не встановлено придбання товарів, які реалізовані в адресу ТОВ «МГЗ». 
В результаті аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Спецпоставка-Николаев" контролюючим органом була встановлена відсутність оформлення придбання вказаних товарів по ланцюгу постачання та їх відображення у складі податкового кредиту або шляхом імпорту. Також відсутня можливість самостійного виробництва рукавиць та фартухів, оскільки для виробництва продукції підприємству необхідно мати достатню кількість кваліфікованого персоналу, основних фондів, матеріально-технічні ресурси та виробничі потужності, тоді як чисельність працівників - 4 особи, основні засоби - 0 гривень, об`єкти оподаткування - офіс. Зазначене, на думку контролюючого органу, фізично унеможливлює здійснення виробництва власними силами. Також контролюючий орган зазначив, що до перевірки не надано сертифікат якості на товари із зазначенням виробника продукції.
За наслідками перевірки ДПС прийняла податкове повідомлення-рішення № 000/12/32-00-51-03-33133003 від 14.01.2022 року (за формою В4), яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 50136,00 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним податковим-рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).
За змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені положеннями статті 198 ПК України.
Так, відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з абзацами першим та третім пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзаци 1, 2 пункт 201.10 статті 201 ПК України).
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За правилами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-ХІV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно із частинами першою, другою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Зазначена правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 10.04.2020 у справі № 808/954/17, від 09.09.2021 у справі №460/2315/19, від 26.07.2023 у справі № 160/25972/21, від 19.10.2023 у справі №420/18874/22.
Разом з тим, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового документального підтвердження сум податкового кредиту, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.
Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відтак підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону №996-ХІV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, а первинна документація є відображенням такої операції.
Таким чином наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум, є підставою для одержання податкової вигоди у вигляді, зокрема, податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував показники податкової звітності містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджено наявними матеріалами справи, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» (покупець) мало господарські взаємовідносини з постачальником - ТОВ «Спецпоставка-Николаев» згідно укладеного договору поставки від 20.07.2021 року № НГЗ-Д-21-336, предметом якого було постачання рукавичок бавовняно-паперових з брезентовими надолонниками, фартухів брезентових, фартухів прогумованих, рукавичок антивібраційних тощо.
Згідно п. 4 договору № НГЗ-Д-21-336 поставка продукції здійснюється на умовах та у строки, вказані у додатках (специфікаціях). Датою поставки є дата підписання Покупцем видаткової накладної.
Пунктом п.3.1 договору № НГЗ-Д-21-336 передбачено, що оплата за поставлену продукцію Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 20 банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної на підставі рахунку Постачальника та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної на суми зобов`язань по ПДВ Постачальника. У п. 3.2 вказано, що можливі інші умови оплати, вказані у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до наданої специфікації від 20.06.2021 року, яка є Додатком № 1 до договору № НГЗ-Д-21-336, сторони домовились про постачання рукавичок бавовняно-паперових з брезентовими надолонниками, фартухів брезентових, фартухів прогумованих, рукавичок антивібраційних на загальну суму 382 269,60 грн., з яких ПДВ 63 711,60 грн. 
Також у специфікації визначено, що поставка продукції здійснюється на умовах СРТ склад ТОВ «МГЗ» (Інкотермс, 2010) у кількості згідно письмової заявки Покупця протягом 30-ти днів з моменту отримання заявки Постачальником.
На підтвердження здійснення господарської операції з ТОВ «Спецпоставка-Николаев» товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» надало до суду видаткову накладну № 253 від 10.09.2021 року, виписану на підставі рахунку на оплату покупцю № 291 від 10.09.2021 року. Згідно вказаної видаткової накладної позивачем здійснено поставку визначених у Специфікації від 20.06.2021 року товарів на загальну суму 300 817,25 грн., з яких ПДВ – 50 136,21 грн.
Також у підтвердження перевезення товару позивачем була надана товарно-транспортна накладна №Р253 від 10.09.2021 року, в якій зазначені відомості про автомобільного перевізника, який здійснював перевезення (ПП ОСОБА_4 ), автомобіль, яким здійснювалось перевезення, замовник перевезення – ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», вантажовідправник – ТОВ «Спецпоставка-Николаев», вантажоодержувач – ТОВ «Миколаївський глиноземний завод». У товарно-транспортній накладній, крім іншого, вказано пункт навантаження – м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 6 та пункт розвантаження – Миколаївська область, Вітовський район, с. Галицинове, вул. Набережна, 64, а також інші відомості.
Позивачем були також надані до суду прибутковий ордер № 5005710123 від 10.09.2021 року та платіжне доручення № 05606 від 11.10.2021 року у підтвердження оплати придбаного товару на суму 300817,25 грн.
Постачальником ТОВ «Спецпоставка-Николаев» було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 273 від 10.09.2021 року, на підставі якої позивач включив податок на додану вартість в сумі 50136,21 грн до податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року.
Ухвалюючи рішення від 04 квітня 2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що наданими позивачем документами підтверджується факт отримання ним товару від його контрагента ТОВ «Спецпоставка-Николаев».
Слід зазначити, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.07.2023 року задовольнив апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, скасував рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023р. та прийняв по справі нову постанову, якою відмовив у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод».
Суд апеляційної інстанції погодився із податковим органом, що у ході документальної позапланової виїзної перевірки не було підтверджено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Спецпоставка-Николаев» за період вересень 2021р. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення податковий орган діяв у відповідності та на підставі чинних норм податкового законодавства України, оскільки товариством не надано відповідних документів та доказів, які б дійсно спростовували твердження податкового органу.
Постановою Верховного Суду від 07.01.2026 року було скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2023 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав на те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, погодився з доводами контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, при цьому, не дослідив склад порушення, викладеного в акті перевірки, не встановив якими документами підтверджуються чи спростовуються виявлені правопорушення. Як зазначив Верховний Суд, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими висновки контролюючого органу про те, що: що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Спецпоставка-Николаев» не здійснювало придбання транспортних послуг у ПП ОСОБА_4 ; ТОВ «Спецпоставка-Николаев» не здійснювало виплати в адресу ПП ОСОБА_4 згідно податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого ЄСВ; відсутні виплати в адресу водія ( ОСОБА_1 ); номенклатура товарів, зазначена в податкових накладних, виписаних ТОВ «Спецпоставка-Николаев» в адресу Товариства у вересні 2021 року, не відповідає номенклатурі товарів, які придбавалися ТОВ «Спецпоставка-Николаев» у вересні 2021 року (до уваги також брались попередні періоди) і контролюючим органом не встановлено придбання або виробництва товарів, які реалізовані в адресу ТОВ «МГЗ», а саме: придбання фартухів відсутнє; придбання аналогічних рукавичок не встановлено.
Верховний Суд вказав на те, що разом з цим суд апеляційної інстанції, погоджуючись із вказаними доводами контролюючого органу не перевірив та не встановив, чи є ПП ОСОБА_4 платником податку на додану вартість, у якій формі здійснювався розрахунок між ТОВ «Спецпоставка-Николаев» та ПП ОСОБА_4 , яким законодавством (трудовий найм чи цивільно-правовий договір) врегульовано господарські відносини між ПП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; які саме попередні періоди брались до уваги Управлінням при дослідження факту придбання ТОВ «Спецпоставка-Николаев» тканини у ТОВ «Нью Елів»; чи було ТОВ «Нью Елів» єдиним постачальником тканини для ТОВ «Спецпоставка-Николаев» у податкових періодах, які передують вересню 2021 року; чи є обставина непридбання ТОВ «Спецпоставка-Николаев» у вересні 2021 року товарів за номенклатурою, яка була реалізована Товариству, у його постачальників, з урахуванням основного виду діяльності, який здійснює ТОВ «Спецпоставка - Николаев».
Як вказав суд касаційної інстанції, вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов`язковому встановленню судом.
При цьому, Верховний Суд зазначив, що недоліки в окремих документах первинного обліку або відсутність деяких первинних документів не може слугувати підставою для визнання таких операцій нереальними, водночас суди повинні встановити фактичні обставини у справі відносно взаємовідносин позивача з його контрагентом, надати відповідну оцінку таким відносинам з урахуванням аналізу дійсного економічного змісту первинних і бухгалтерських документів, висновків акту перевірки та інших доказів і доводів, які містяться у матеріалах справи.
У постанові від 07.01.2026 року суд касаційної інстанції вказав на те, що суд повинен встановити фактичні обставини щодо виконання умов договору, дослідити рух активів, наявність змін у майновому стані платника податків, наявність документів первинної звітності та бухгалтерського обліку, докази використання у господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей та інші докази в підтвердження господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
В ході нового розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» надало до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення з питань, які згідно вказівки Верховного Суду підлягають обов`язковому встановленню в ході судового розгляду, а також первинні бухгалтерські та інші документи у їх підтвердження, отримані від ТОВ «Спецпоставка-Николаев». 
Так позивач надав докази у підтвердження того, що ПП Кінах В.С. в періоді здійснення господарських операцій (вересень 2021 року) не був платником податку на додану вартість, а був платником єдиного податку згідно Свідоцтва платника єдиного податку серії А №515961 від 23.05.2012 року. 
Позивач надав до суду отримані від ТОВ «Спецпоставка - Николаев» акт виконаних робіт від 07.10.2021 року, яким сторони підтвердили, що ФОП Кінах (Перевізник) виконав перевезення вантажів згідно адресів відповідно до товарно-транспортних накладних м. Миколаїв, в якому містяться, зокрема, відомості про здійснення перевезення за маршрутом «ТОВ «Спецпоставка» - ТОВ «МГЗ», м. Миколаїв (номер авто – 856-96НІ, дата транспортування - 10.09.2021 року).
Також до суду апеляційної інстанції наданий рахунок № 22 від 07.10.2021 року, складений постачальником – ФОП ОСОБА_4 , а також платіжну інструкцію про безготівковий переказ в національній валюті № 1246 від 11.10.2021 року, яка підтверджує факт здійснення розрахунків між ТОВ «Спецпоставка-Николаев» та ПП ОСОБА_4 у безготівковій формі.
Щодо питання про те, яким законодавством (трудовий найм чи цивільно-правовий договір) врегульовано господарські відносини між ПП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , то позивач повідомив суд про відсутність у нього такої інформації через те, що останній не був учасником відповідних правовідносин.
Позивач вказав, що за даними, отриманими від ТОВ «Спецпоставка-Николаев», ТОВ «Нью Елів» не було єдиним постачальником товарів для ТОВ «Спецпоставка-Николаев» у податкових періодах, які передують вересню 2021 року, зокрема, у серпні та вересні 2021 року ТОВ “АСВ” (яке не є платником ПДВ) надавало ТОВ «Спецпоставка-Николаев» послуги з пошиву засобів індивідуального захисту (рукавичок, фартухів тощо), а також здійснювало поставку таких засобів на адресу останнього. Як зазначив позивач, в подальшому ці засоби індивідуального захисту поставлялися ТОВ «Спецпоставка-Николаев» на адресу позивача, чим спростовуються доводи контролюючого органу про те, що по ланцюгу постачання встановлено відсутність придбання або імпорту ТОВ «Спецпоставка-Николаев» цих товарів.
У підтвердження вказаних доводів позивач надав до суду акти виконаних робіт № 23/08 від 25.08.2021 року та № 24/09 від 01.09.2021 року, складені та підписані Виконавцем – ТОВ «АСВ» та Замовником ТОВ «Спецпоставка-Николаев» за наслідками виконання робіт з пошиття рукавиць, костюмів зварювальних та фартухів прогумованих.
Також позивач надав видаткові накладні № 1 від 07.09.2021 року, № 9 від 01.09.2021 року, виписані ТОВ «АСВ» на поставку товарів ТОВ «Спецпоставка-Николаев», та видаткову накладну (з переробки) № 23 від 25.08.2021 року, № 24 від 01.09.2021 року, складені ТОВ «Спецпоставка-Николаев».
Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, згідно яких «стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків”.
Позивач зазначив, що при проведенні відповідачем перевірки позивача, за наслідками якою прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, на адресу ГУ ДПС України у Миколаївській області відповідачем направлявся запит № 6269/7/32-00-51-01-21 про проведення зустрічної звірки щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Спецпоставка-Николаев». Однак на адвокатський запит щодо результатів проведення такої зустрічної звірки ГУ ДПС у Миколаївській області надало відповідь від 30.01.2026 за вих. № 1587/6/14-29-07-05- 02 про те, що така зустрічна звірка не проводилася. 
З огляду на зазначене позивач вважає, що висновки контролюючого органу про те, що позивач завищив податковий кредит у вересні 2021 року на 50 136 грн. з підстав начебто вчинення нереальних господарських операцій з придбання товарів у ТОВ «Спецпоставка-Николаев» зроблені без належного документального підтвердження.
Надаючи оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, колегія суддів вважає, що надані позивачем первинні документи на підтвердження реальності господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «Спецпоставка-Николаев» у повній мірі відображають зміст господарської операції, її вартісні та кількісні показники.
Позивачем були надані суду докази наявності у його контрагента можливості здійснювати обумовлену укладеним договором господарську операцію, зокрема, докази придбання контрагентом товару, який в подальшому був реалізований товариством з обмепженою відповідальністю «Спецпоставка-Николаев» позивачу.
Так, в ході нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем надано докази у спростування тверджень контролюючого органу про те, що ТОВ “Спецпоставка_Николаев” не здійснювало придбання транспортних послуг у ФОП ОСОБА_4 та про те, що ТОВ “Спецпоставка-Николаев” не здійснювало виплату в адресу ПП ОСОБА_4 згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого ЄСВ, а саме: акт виконаних робіт, підписаний ТОВ “Спецпоставка-Николаев” та ФОП ОСОБА_4 , платіжну інструкцію про перерахування ТОВ “Спецпоставка-Николаев” фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 грошових коштів в рахунок оплати послуг з перевезення, в тому числі для ТОВ «Миколаївський глиноземний завод».
Щодо тверджень податкового органу про те, що проведеним аналізом податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН в адресу ТОВ “Спецпоставка-Николаев” у вересні 2021 року та попередніх періодах не встановлено придбання або імпорту товарів, які реалізовувалися останнім позивачу (фартухи, рукавички), колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до суду були надані докази у підтвердження придбання ТОВ “Спецпоставка-Николаев” у ТОВ «АСВ» вказаного товару, який в подальшому був реалізований Товариству з обмеженою відповідальністю «МГЗ».
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В даному випадку відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Слід зазначити, що позивачем надані документи у підтвердження факту отримання товару від ТОВ “Спецпоставка-Николаев” та його перевезення.
Щодо посилань податкового органу на те, що у ТТН № Р253 від 10.09.2021 року відсутні відомості про вантажно-розвантажувальні операції (час прибуття/вибуття/простою) та супровідного документа до цієї ТТН, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані обставини не можуть бути підставами для позбавлення позивача права на віднесення сплачених на користь постачальників коштів до податкового кредиту.
Колегія суддів зазначає, що недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути самостійним доказом безтоварності господарської операції, проведеної з контрагентом, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто підтверджує операції з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару, недоліки товарно-транспортної накладної не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
В ході розгляду справи позивачем також були спростовані доводи податкового органу про те, що основним постачальником ТОВ “Спецпоставка Николаев” є ТОВ “Нью Елів”, у відношенні якого прийнято рішення № 36885 від 08.12.2021 року про відповідність платника податку критеріям ризиковості. Позивачем надано докази того, що товар, який постачався ТОВ «МГЗ» був придбаний ТОВ “Спецпоставка-Николаев” не у ТОВ “Нью Елів”, а у іншого контрагента – ТВ «АСВ», а тому доводи контролюючого органу щодо ТОВ “Нью Елів” є безпідставними. 
Відповідач в даному випадку не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення його контрагентів, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання податкової вигоди, як то вказує відповідач.
Враховуючи все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про документальне підтвердження позивачем реальності здійснення господарської операції із контрагентами ТОВ “Спецпоставка-Николаев”, і як наслідок, правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами цієї операції по придбанню товарів, а тому податкове повідомлення-рішення від 14 січня 2022 року №000/12/32-00-51-03-33133003 є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ "Миколаївський глиноземний завод", а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Окільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 06.03.2026 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: І.І. Тарновецький 

Суддя: О.А. Шевчук