ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026	 	Справа № 904/4893/23 (904/6230/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М. 
за участю секретаря судового засідання Бакаєвої А.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн. 

Представники:
від позивача: Єрашов І.Є.
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
11.11.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" до розгляду в межах справи № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд. 3, код ЄДРПОУ 35230823) та відкрито провадження у справі; 
- вирішено здійснювати розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.12.2025 о 10:30 год.; 
- запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу, докази такого направлення надати суду; 
- запропоновано позивачу подати відповідь на відзив відповідача, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу.
01.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідач не має заборгованості перед позивачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 01.02.2020, який підписано ФОП Бережним К.М. та директором ТОВ "Нові енергетичні системи". Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що для підтвердження доводів, які викладені у даному відзиві, слід допитати керівника та засновника ТОВ "Нові енергетичні системи" - ОСОБА_1 . 
До вказаного вище відзиву відповідачем додано, зокрема, клопотання про допит свідка та заяву про проведення судового засідання без участі ФОП Бережного К.М. 
04.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № б/н від 04.12.2025 представника ТОВ "Нові енергетичні системи", в якій він просив відкласти підготовче засідання на іншу дату з метою надання додаткового часу для підготовки відповіді на відзив відповідача. 
04.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- задоволено заяву представника ТОВ "Нові енергетичні системи" від 04.12.2025 про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 08.01.2026 на 11:30 год.; 
- запропоновано позивачу подати відповідь на відзив відповідача, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу; 
- надано можливість забезпечення участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" в судовому засіданні у справі № 904/4893/23 (904/6230/25), призначеному на 08.01.2026 на 11:30 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
18.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить суд не брати відзив на позовну заяву до уваги, відмовити у задоволенні заяви про допит свідка, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи власну правову позицію тим, що акт звірки, на який посилається у відзиві на позовну заяву відповідач не є первинним документом і не доводить факт господарської операції: поставки, надання послуг тощо; він має інформаційний характер і лише фіксує стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств, які мають бути підтверджені накладними, актами, платіжними документами тощо. Також, позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не згадує про укладення документу про залік взаємних однорідних вимог між ним та ТОВ "Нові енергетичні системи", тому підстав для зарахування заборгованості фізичної особи-підприємця по фінансових позиках в рахунок оплати за отриманий товар немає. За підсумком викладеного, позивач виснує, що у відзиві на позовну заяву відповідач не надав належні та допустимі докази на спростування заявлених позовних вимог.
19.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій він просить надати можливість його представнику взяти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
22.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання, в якому він просить долучити до матеріалів справи докази надсилання документів на електронну адресу відповідача.
29.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких він просить задовольнити його клопотання про допит свідка ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що спірний акт звірки взаєморозрахунків є обліковим (зведеним) бухгалтерським документом, який відображає узгоджений сторонами результат звіряння їх взаємних грошових вимог та зобов`язань станом на визначену дату, тому підписання такого акту без застережень означає, що сторони погодилися з відсутністю боргу або розміром боргу, а отже відповідна обставина вважається визнаною. Відповідач зазначає, що жоден з наданих позивачем документів не підтверджує укладення правочину, який містив би умови фінансової допомоги, при цьому в наявному акті звірки також відсутні умови договорів фінансової допомоги. Крім того, відповідач вважає необґрунтованими наведені позивачем висновки про негативні наслідки операцій, зокрема, щодо фінансової допомоги та неможливості заліку зустрічних однорідних вимог для фізичної особи-підприємця-єдиноподатника. Відповідач зауважує, що не заперечує факт отримання грошових коштів від позивача, однак зазначає, що зобов`язання з їх повернення виконувалося неодноразово, як шляхом перерахування грошових коштів, так і шляхом надання позивачу грошових коштів, товарів та послуг у рахунок погашення заборгованості. Метою вказаних операцій було саме повернення грошових коштів, але в деяких випадках здійснювалася заміна товаром для закриття боргу (але достовірно такі операції неможливо підтвердити внаслідок відсутності первинних бухгалтерських документів), таким чином вказані дії здійснювалися за згодою сторін та їх виконання приймалося позивачем без заперечень, що фактично підтверджено актом звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020, який підписаний сторонами. Крім того, відповідач стверджує, що посилання позивача виключно на дані банківських виписок про перерахування грошових коштів із зазначенням у призначенні платежу "фінансова допомога" не є належним та достатнім доказом існування між сторонами договірних зобов`язань. 
09.01.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання, в якому він просить закрити підготовче провадження та призначити розгляд справ по суті. 
09.01.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- відзначено, що підготовче засідання, яке було призначено ухвалою суду від 04.12.2025 на 08.01.2026 не відбулося у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку, а саме: відсутністю живлення обладнання постачальника послуги інтернет-зв`язку, що унеможливило використання хмарних сервісів для аудіо та відео фіксації судових засідань. Вказана обставина підтверджується Актом керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області № 1/26;
- призначено підготовче засідання на 16.01.2026 об 11:30 год.
15.01.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання про долучення доказу, в якому він просить долучити до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_1 , датовану 13.01.2026.
У підготовче засідання 16.01.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
У вказаному засіданні, з метою з`ясування всіх обставин справи та належної оцінки поданих сторонами доказів, суд вбачав необхідність у дослідженні оригіналу спірного акту звірки взаморозрахунків від 01.02.2020, про надання якого було зобов`язано відповідача. 
Також, судом було відзначено, що відповідно до частин 1-2 статті 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.
За викладеного, з урахуванням подання відповідачем заяви свідка, господарський суд прийшов до висновку про зобов`язання відповідача забезпечити участь свідка ( ОСОБА_1 ) у наступному судовому засіданні. 
Крім того, присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, повідомив господарський суд про можливість закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті. 
16.01.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.02.2026 о 10:30 год., повідомлено, що судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС;
- зобов`язано Фізичну особу-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича у строк до 12.02.2026 надати до суду оригінал акту звірки взаморозрахунків від 01.02.2020 для огляду у судовому засіданні;
- зобов`язано Фізичну особу-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича забезпечити участь свідка ОСОБА_1 у судовому засіданні 17.02.2026 о 10:30 год.;
- попереджено свідка ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України, за завідомо неправдиві показання свідка.
09.02.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 (свідка) надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій він просить надати йому можливість взяти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
09.02.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду (щодо подання оригіналу доказу), в якій він просить суд долучити до матеріалів справи оригінал доказу акту звірки взаєморозрахунгків від 01.02.2020 між ТОВ "Нові енергетичні системи" та ФОП Бережним.
09.02.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони провадження, в якій він просить суд здійснити розгляд справи без участі відповідача. 
16.02.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він додатково викладає власну правову позицію щодо акту взаємних розрахунків та зазначає, що відповідач надав суду недостовірну інформацію щодо стану розрахунків сторін.
У судове засідання 17.02.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом врахована заява відповідача про розгляд справи без його участі. 
У вказаному засіданні судом були досліджені подані позивачем до суду 16.02.2026 додаткові пояснення, за аналізом яких суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4,5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Так, позивач звернувся з позовом до суду 03.11.2025, а ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2026 було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, тобто підготовче провадження у даній справі тривало майже три місяці, протягом яких позивач мав право подавати докази у справі з метою виконання завдань підготовчого провадження. 
У той же час, позивачем були подані до суду додаткові пояснення у справі після закриття підготовчого провадження та без зазначення поважних причин пропуску строку подання таких доказів.
Вказані обставини вказують на недотримання позивачем вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України, що має наслідком не прийняття таких доказів судом до розгляду.
З`ясовані судом обставини щодо не прийняття до розгляду поданих позивачем додаткових пояснень у справі не заперечувалися представником позивача.
Також, у судовому засіданні 17.02.2026 заслухане вступне слово представника позивача та досліджені докази, які наявні у справі.
Разом з тим, судом було відзначено, що не було можливості допитати свідка ОСОБА_1 у зв`язку з технічними проблемами зв`язку у самого свідка, а також технічними проблемами інтернет-зв`язку в суді, які унеможливили якісне використання системи відеофіксації судових засідань.
Враховуючи вказане, 17.02.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- розгляд справи по суті відкладено на 02.03.2026 о 12:20 год.; 
- зобов`язано Фізичну особу-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича забезпечити участь свідка ОСОБА_1 у судовому засіданні 02.03.2026 о 12:20 год. та попереджено свідка ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України, за завідомо неправдиві показання свідка;
- повідомлено про можливість участі представника позивача в судовому засіданні у справі №904/4893/23(904/6230/25), призначеному на 02.03.2026 о 12:20 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
У судове засідання 02.03.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
У вказаному засіданні виникли технічні проблеми інтернет-зв`язку, які унеможливили належну роботу системи відеофіксації судових засідань, внаслідок чого свідок ОСОБА_1 не мав можливості прийняти участь у судовому засіданні.
За викладених обставин, господарський суд прийшов до висновку про необхідність відкладення розгляду справи та повторного зобов`язання відповідача забезпечити участь свідка ( ОСОБА_1 ) у наступному судовому засіданні. 
Враховуючи вказане, 02.03.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- розгляд справи по суті відкладено на 09.03.2026 о 10:00 год., повідомлено сторін, що судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС;
- зобов`язано Фізичну особу-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича забезпечити участь свідка ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.03.2026 о 10:00 год.;
- попереджено свідка ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України, за завідомо неправдиві показання свідка.
У судове засідання 09.03.2026 з`явилися представники позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
У вказаному засіданні судом було допитано свідка ОСОБА_1 про обставини справи та про докази, які містяться в матеріалах справи.
Також, у судовому засіданні 09.03.2026 розпочато судові дебати, в яких представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частин 1,2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
З огляду на викладене, враховуючи неявку представника відповідача, суд вбачав підстави для відкладення судового засідання.
09.03.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою: 
- розгляд справи по суті відкладено на 16.03.2026 о 10:00 год.;
- повідомлено про можливість участі представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 16.03.2026 о 10:00 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
13.03.2026 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі матеріалами, в якій він просить суд розглянути справу №904/4893/23 (904/6230/25) без участі відповідача у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні. Також, у даній заяві відповідач повідомляє, що надав суду всі пояснення та документальні підтвердження, які в нього наявні, зазначає про те, що розгляд справи не вимагає проведення експертиз, надання та вивчення значної кількості документів, тому справа може бути розглянута без його участі. 
У судове засідання 16.03.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом врахована його заява про розгляд справи без його участі, яка була задоволена судом.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. 
У порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.03.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ: 

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи".
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд.3, ідентифікаційний код 35230823) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Клигіну Ірину Володимирівну.
У подальшому, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2025 продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Церковна, буд.3, ідентифікаційний код 35230823) та повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Клигіної І.В. на 6 місяців, до 29.03.2026. 
При цьому згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на посаді посадових та службових осіб боржника. 
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
У відповідності до вказаних положень закону Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" звернулось до суду з позовом в межах справи № 904/4893/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором під час здійснення своїх повноважень було встановлено, що ТОВ "Нові енергетичні системи" здійснило перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 482 100,00 грн.
Перерахування коштів було здійснене на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ "Сенс Банк", номер рахунку: НОМЕР_1 , у наступному порядку:
- 18.09.2018 на суму 70 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 28/12-17 від 28.12.2017, без ПДВ";
- 30.11.2018 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно угоди № 28/12-17 від 28.12.2017, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 60 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 95 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 18.04.2019 на суму 95 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 08.11.2019 на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 4 від 08.11.2019, без ПДВ";
- 26.11.2019 на суму 150 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 6 від 26.11.2019, без ПДВ";
- 27.11.2019 на суму 50 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 6 від 26.11.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 130 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 110 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 125 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ";
- 28.12.2019 на суму 130 000,00 грн. із призначенням платежу: "поворотний фінансовий безвідсотковий займ. Згідно угоди № 9 від 26.12.2019, без ПДВ".
Вказані відомості підтверджуються залученою до матеріалі справи банківською випискою по рахунку відповідача за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 (а.с.16).
При цьому згідно з вказаною банківською випискою відповідачем була повернута позивачу фінансова допомога у загальному розмірі 68 000,00 грн. у такому порядку:
- 26.04.2019 у сумі 15 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно договору № 18/04-19 від 18.04.2019, без ПДВ";
- 10.01.2020 у сумі 53 000,00 грн. із призначенням платежу: "повернення поворотного фінансового безвідсоткового займу. Згідно договору № 9 від 26.12.2019, без ПДВ" (а.с. 16, а.с. 16, на звороті).
Враховуючи вказане позивач зазначає, що із аналізу банківської виписки вбачається, що на дату подання позовної заяви відповідачем не повернуто позивачу кошти у розмірі 1 397 000,00 грн. (1 465 000,00 грн. (кошти, які були перераховані позивачем на рахунок відповідача) - 68 000,00 грн. (було повернуто відповідачем на рахунок позивача) за договорами (угодами) про фінансову допомогу № 28/12-17 від 28.12.2017, № 18/04-19 від 18.04.2019, № 4 від 08.11.2019, № 6 від 26.11.2019, № 9 від 26.12.2019.
Позивач стверджує, що між ним та колишнім директором ТОВ "Нові енергетичні системи" Морозом М.Є. був укладений акт прийому-передачі матеріальних цінностей (документів), перелік яких вичерпний та вказаних вище спірних договорів фінансової допомоги серед цих документів виявлено не було.
У той же час, за твердженням позивача, між сторонами могли бути укладені договори позики (поворотної фінансової допомоги) у спрощений спосіб шляхом надання відповідачем позивачу пропозиції укласти договір, яка була прийнята останнім, адже внаслідок зазначеного вчинено дії на виконання такого договору, що підтверджується перерахуванням грошових коштів на користь Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено перерахування коштів на картковий банківський рахунок відповідача у загальному розмірі 1 482 100,00 грн., а відповідачем повернуто позивачеві грошові кошти лише у розмірі 68 000,00 грн.
У зв`язку з встановленням вказаних обставин ліквідатором у процесі ліквідаційної процедури було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/164 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1397 000,00 грн. (а.с.24).
Проте, ФОП Бережний К.М. вимогу не задовольнив, відповіді також надано не було.
Позивач зазначає, що відповідачем не повернуто грошові кошти у повному обсязі в сумі 1 397 000,00 грн., надані як позика згідно з договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
У відповідності до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Судом встановлено, що позивачем було здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а відповідачем повернуті грошові кошти позивачеві на підставі договорів позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги).
Згідно із п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Так, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Окремих вимог до договору про надання поворотної фінансової допомоги на сьогодні немає, тому враховуючи його цивільно-правову природу, прийнято застосовувати норми цивільного законодавства. За своєю суттю поворотну фінансову допомогу вважають позикою, а правовою підставою для її надання є договір позики.
У Податковому кодексі України конкретизовано, що поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п. 14.1.257 Податкового кодексу України).
На це ж визначення посилається Верховний Суд у своїх позиціях, до прикладу, у постанові від 06.04.2021 у справі № 826/12608/15.
Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про стягнення за договорами про надання поворотної фінансової допомоги заборгованості у загальному розмірі 2 373 713,77 грн., яка складається з наступних сум: 1 397 000, 00 грн. - основний борг, 160 176,58 грн. - 3% річних, 816 537,19 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 484, 57 грн. 
Слід відзначити, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору позики, суд відзначає, що доказів досягнення сторонами згоди щодо строку повернення грошових коштів матеріали справи не містять, отже строк їх повернення сторонами не було встановлено.
Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності до вказаної норми закону позивачем було направлено відповідачеві вимогу вих. № 02-09/164 від 15.09.2025 про сплату заборгованості, в якій позивач пропонував відповідачеві з метою досудового врегулювання спору протягом 7-ми днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість у розмірі 1 397 000,00 грн. (а.с.24).
Вказана вимога була надіслана позивачем засобами поштового зв`язку у відправленні №6502100726693 за офіційним місцезнаходженням відповідача, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 24, на звороті).
Судом здійснено відстеження руху вказаного поштового відправлення та встановлено, що відповідачем вказана вимога не була отримана та 02.10.2025 поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням всиновленого терміну зберігання.
У той же час, суд відзначає, що позивач належним чином направив відповідачу вимогу, а відповідач не забезпечив отримання вказаного поштового відправлення за своєю юридичною адресою.
При цьому відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.
В аспекті зазначеного господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.
Виходячи з принципів розумності та справедливості і не допускаючи проявів надмірного формалізму, оцінивши всі вказані обставини в їх сукупності, враховуючи принцип вірогідності доказів, а також факт звернення позивача із позовом до суду щодо стягнення суми заборгованості, факт часткового повернення відповідачем грошових коштів позивачеві, а також факт завчасного направлення позивачем вимоги відповідачу, чим було надано можливість відповідачу добровільно її виконати, господарський суд приходить до висновку, що строк повернення грошових коштів фінансової допомоги у сумі 1 397 000,00 грн. є таким, що настав, у зв`язку з чим суд вважає наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 397 000,00 грн. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.
Доказів повернення відповідачем отриманих грошових коштів в сумі 1 397 000,00 грн. за договором матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення грошових коштів у строк визначений у вимозі не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.
При цьому суд критично оцінює долучений відповідачем до матеріалів справи оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 (а.с.119), з огляду на таке. 
Верховний Суд у своїх постановах, неодноразово зазначав, що акт звірки розрахунків не є належним доказом саме факту здійснення будь-яких господарських операцій, натомість може підтверджувати наявність заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.
При цьому суд враховує, що відповідно до практики Верховного Суду (постанови від 18.09.2019 у справі № 904/5545/18, від 27.07.2018 у справі № 905/1141/16, так і в постановах від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18) акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.
Тобто, сам лише акт звірки, підписаний уповноваженими на його підписання особами не може бути достатнім доказом заборгованості, якщо інформація, відображена в ньому не підтверджена первинними документами.
Наявний в матеріалах справи оригінал Акт звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 дійсно містить підписи сторін та скріплений печатками позивача та відповідача, однак не підтверджений відповідними первинними документами.
Крім того, допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_1 , який був керівником підприємства позивача, також не зміг у повній мірі підтвердити свої свідчення щодо належності господарських операцій, які відображені у наданому відповідачем акті звірки взаєморозрахунків. 
ОСОБА_1 не пояснив суду, з яких причин відсутні господарські договори, первинні бухгалтерські документи щодо постачання товару, які підтверджують правовідносини з відповідачем, та чому вони не передані у встановленому порядку ліквідатору.
Отже, суд розцінює наданий відповідачем оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2020 як такий, що не є належним доказом факту повернення грошових коштів позивачеві.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 397 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2022 року по вересень 2025 року у сумі 816 537,19 грн., а також 3% річних за період прострочення з 01.01.2022 по 27.10.2025 у сумі 160 176,58 грн. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат на 3% річних у заявлених періодах, суд зазначає наступне.
З огляду на відсутність підтвердження настання строку повернення грошових коштів за спірними договорами фінансової допомоги, в даному випадку підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом вище встановлено, що вимога про повернення грошових коштів фінансової допомоги вважається врученою відповідачеві - 02.10.2025, відтак строк початку прострочення виконання зобов`язання настає з 10.10.2025, на підставі чого заявлена позивачем вимога про стягнення інфляційних втрат, де кінцевим місяцем нарахувань є вересень 2025 року - задоволенню не підлягає, а вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково за період з 10.10.32025 по 27.10.2025 в сумі 2 066,79 грн. 
Суд відзначає, що відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 16 788,80 грн. 
Керуючись статтями 20, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергетичні системи" (50099, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, будинок 3; ідентифікаційний код 35230823) 1 397 000,00 грн. - основного боргу, 2 066,79 грн. - 3% річних та 16 788,80 грн. - судових витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили через 20 днів після підписання повного тексту і в цей же строк може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.
Повне рішення складено - 18.03.2026. 

Суддя	 	Н.М. Камша