№522/17817/25, 3/522/426/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17.03.2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., за участі захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатів Главацького Ю.А., Карпової О.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 18.07.2025 року о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вулиці Генуезькій, біля будинку №5/2, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.
ОСОБА_1 у судове засідання на 16 годину 16.03.2026 року не з`явився, про явку до судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом виставленням інформації на сайті Приморського районного суду м. Одеси, та направленням судової повістки про виклик до судового засідання.
Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Карпова О.В. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із письмовим клопотанням, у якому просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях, посилаючись на те, що поліцейським було складено указаний протокол відносно пасажира, а не водія, оскільки за кермом автомобіля перебувала сестра ОСОБА_1 , який не будучи водієм не мав обов?язку проходити медичний огляд на стан сп?яніння, тому його відмова була обґрунтованою та законною. Пояснення стосовно того, що ОСОБА_1 на ходу автомобіля помінявся місцями із сестрою, які надані самими співробітниками поліції, які зацікавлені у підтвердженні правомірності своїх дій, не можуть бути належними, та достатніми доказами вини ОСОБА_1 . Фізично неможливо під час руху автомобіля мінятися місцями з водієм, окрім того в момент події вже була пізня година, та було темно, незрозуміло де знаходились в цей час свідки, а саме на якій відстані від автомобіля. Час початку відеофіксування правопорушення, а саме 00:44 годин, який відрізняється від часу виявлення правопорушення, зазначеного у протоколі, а саме 00:30 годин, що викликає об?єктивний сумніви, та є незрозумілим чому відеофіксація почалася пізніше ніж виявлення працівниками поліції адміністративного правопорушення.
Відповідно до заяви за вх.№12285/26 від 24.02.2026 року захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Карпова О.В. просила проводити розгляд вище указаної адміністративної справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».
Слід зазначити, що диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають самостійні об`єктивні сторони правопорушення, а саме:
- керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння, що заборонено п.2.9 «а» Правил дорожнього руху;
- передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п.2.9 «г» Правил дорожнього руху;
- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п.2.5 Правил дорожнього руху).

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На підставі зазначеного, суд застосовує аналогію права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З урахуванням вказаних кваліфікаційних ознак, необхідно зробити висновок, що відповідальність особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння наступає у разі, коли встановлено, що особа керувала транспортним засобом.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом — виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. 
Дослідивши надані матеріали адміністративної справи, відеозаписи, вислухавши показання свідків, суд приходить до наступного. 

Так, згідно до відеозапису із боді камер працівників поліції, відсутні підтвердження того, що 18.07.2025 року о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вулиці Генуезькій, біля будинку №5/2, із ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як на вище зазначеному відеозаписі працівниками поліції проводиться відеофіксація коли указаний транспортний засіб знаходився у статичному положенні, тобто не рухався у будь-якому напрямку, та був припаркований на узбіччі, будь-які свідки відсутні на місці зупинки цього транспортного засобу, та ОСОБА_1 , який пояснив, що цим автомобілем керувала його сестра, не виконував функції водія, а саме не вчиняв технічних дій для приведення цього транспортного засобу у рух, та зворушення його із місця, тобто не керував цим транспортним засобом.
У судовому засіданні інспектор УПП в Одеській області - свідок ОСОБА_2 пояснив про те, що 18.07.2025 року в 00 годин 30 хвилин він не бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом указаним у протоколі, який він склав. Також цей свідок пояснив, що йому невідомо хто був за кермом транспортного засобу, а протокол він склав, зі слів свідків, які самі писали пояснення, які бачили, як водій чоловік пересаджувався, із місця водія на пасажирське місце по ходу руху. Свідок ОСОБА_2 пояснив, що, із слів свідків, спочатку транспортним засобом керував чоловік, та під час руху пересів із водійського місця на пасажирське. 
У судовому засіданні працівник УПП в Одеській області - свідок ОСОБА_3 пояснив, що він не бачив ОСОБА_1 за кермом автомобіля, та йому відомо, із пояснень свідків, що водій пересів на пасажирське місце перед зупинкою, а сестра сіла на його водійське місце. Також свідок ОСОБА_3 зазначив, що він складав направлення до медичного закладу щодо огляду на стан сп`яніння цього водія, та не бачив, як ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом.
До матеріалів адміністративної справи було долучено письмове пояснення громадянина ОСОБА_4 , який не був допитаний у якості свідка, та написав про те, що 18.07.2025 року в 00 годин 20 хвилин він бачив, як водій мікроавтобуса «Мерседес» пересаджувався із місця водія на пасажирське місце по ходу руху.
Також до протоколу були долучені письмові пояснення громадянина ОСОБА_5 , який не був допитаний у якості свідка, та пояснив, що 18.07.2025 року в 00 годин 20 хвилин при зупинці працівником поліції автомобіля він бачив, як із місця водія пересаджувався на пасажирське сидіння, після чого на водійське місце сіла дівчина на ходу.
25.12.2025 року, 21.01.2026 року Приморським районним судом м. Одеси були винесені постанови про накладення на свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 грошових стягнень за їх неявки у судові засідання, у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімума для працездатних осіб 3328 грн. на користь держави України, та було прийнято рішення про здійснення їх приводу у судові засідання до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до листа заступника начальника управління – начальника відділу чергової служби Мельника С. від 19.01.2026 року №1097/41/13/19/03-26 із додатками, було встановлено, що свідок ОСОБА_4 тривалий час за указаною в письмових поясненнях адресою не проживає, контакти для зв`язку із ним відсутні, місце проживання невідомо, свідок ОСОБА_5 за указаною в письмових поясненнях адресою не проживав.
Згідно до нотаріально завіреної заяви ОСОБА_1 повідомила суду про те, що вона 18.07.2025 року в 00 годин 30 хвилин в м. Одесі, на вулиці Генуезькій, буд.5/2 керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 , який належить її батьку ОСОБА_6 .
Суд вважає, що долучене до адміністративної справи письмове пояснення громадянина ОСОБА_5 , який відсутній на відеозаписі, про те, що в 00:20 18.07.2025 року він бачив що за кермо автомобіля пересіла дівчина, не може бути прийнята, як доказ, так як він не був допитаний, як свідок, в цьому поясненні відсутня детальна інформація про обставини події, не зазначена конкретна інформація про транспортний засіб, та державний номер цього автомобіля. У працівника поліції ОСОБА_2 , який складав указаний протокол, були відсутні законні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення в 00:30 годин 18.07.2025 року, так як за кермом із 00:20 годин 18.07.2025 року, відповідно до указаного письмового пояснення, була дівчина, у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив про те, що, зі слів свідків, письмові пояснення, яких були долучені до адміністративної справи, чоловік, під час руху, пересів на пасажирське сидіння.
Суд не приймає до уваги письмове пояснення свідка ОСОБА_4 , який на відеозаписі долученому до матеріалів цієї адміністративної справи, не надав пояснення, які зазначив письмово, у його письмових поясненнях відсутня детальні інформація із зазначенням прізвища водія, марки транспортного засобу, державного номеру автомобіля, а зазначений час не співпадає із часом зазначеним у протоколі про указане адміністративне правопорушення, та не підтверджує обставини зазначені у цьому протоколі. 
Суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні указаного адміністративного правопорушення в 00:30 хвилин 18.07.2025 року в суді не була доведена, надані суду відеозаписи не підвереджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, допитані, як свідки – працівники поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підтвердили факт керування в 00:30 годин 18.07.2025 року ОСОБА_1 указаним у протоколі транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Встановлені судом обставини справи виключають кваліфікацію дії ОСОБА_1 , як порушення водієм вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, тобто як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№394900 від 18.07.2025 року, як доказ, так як зазначена у ньому інформація була спростована у судовому засіданні.
Суд вважає недопустимим доказом направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 18.07.2025 року, так як указане направлення було складено працівником поліції стосовно особи, яке не керувала 18.07.2025 року транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 . 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, таких доказів не здобуто під час судового розгляду справи, суд, згідно до ст.62 Конституції України, трактує всі сумніви на користь особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у адміністративній справі необхідно закрити.   
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Гаєва Л.В.