Справа № 766/15398/25
н/п 2/766/6836/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Майдан С.І.,
за участю секретаря: Кирпиченко І.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологічна клініка» про припинення трудового договору, 
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати трудовий договір між ОСОБА_1 (картка платників податків НОМЕР_1 ) та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» (ЄДРПОУ 30069229) у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з дня звернення до суду. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» (ЄДРПОУ 30069229) на користь ОСОБА_1 (картка платників податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір. Позов обґрунтований тим, що позивач згідно приказу №48к від 30.11.1998 року працевлаштована до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА». Клініка територіально розташована в Херсонській області, місто Херсон, вулиця Грецька (Леніна), будинок 17. 24 лютого 2022 року почалася військова агресія, повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, в березні місяця 2022 року місто опинилися в окупації, ОСОБА_2 перестала працювати, згодом працівники фізично перестали виходити на робочі місця. При евакуації Клініки з міста Херсон, ОСОБА_1 не мала можливості звільнитися у встановленому законом порядку, оскільки на території, де розташована ТОВ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА», на той час велись бойові дії, була загроза для життя і здоров`я працівників, проводилась масова і термінова евакуація в подальшому територія міста Херсон опинилась під окупацією. В березні місяці 2022 року, під час візиту до Клініки, позивач забрала свою трудову книжку. Відтоді був втрачений зв`язок з відповідачем, на даний час жодної інформації про стан ОСОБА_2 немає, невідоме місцезнаходження керівника та іншого адміністративного персоналу. Трудові відносини позивача з відповідачем у встановленому порядку не припинені. Після 24 лютого 2022 року підприємство ОСОБА_2 перестала функціонувати. господарську діяльність не здійснювала і по теперішній час не здійснює. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського обласного центру зайнятості та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з приводу свого звільнення, на що в усному порядку було роз`яснено, що процедура звільнення передбачена тільки для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю, а оскільки я є пенсіонеркою, ця процедура не може бути застосована. Враховуючи, чинне законодавство та рекомендації працівників центру зайнятості, 09 вересня 2025 року поштовим сполученням позивачем було надіслано заяву про звільнення, на юридичну адресу відповідача. Лист повернувся до позивача з причини «за закінченням терміну зберігання». ОСОБА_1 не має змоги повідомити відповідача про звільнення за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. 3 06 березня 2010 року ОСОБА_1 перебуває на пенсії за віком, пенсія виплачується з урахуванням того, що позивач є працюючим пенсіонером. Враховуючи, що саме існування трудового договору порушує право позивача на належний соціальний захист та збільшення пенсії, а в силу об`єктивних обставин ОСОБА_1 не може виконувати свої трудові обов`язки, необхідно припинити трудовий договір між позивачем та відповідачем шляхом його розірвання.
Ухвалою від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суд не повідомив, клопотань та відзиву не надав.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.03.2020 року, ОСОБА_1 , 1955 р.н., є пенсіонером за віком з 06.03.2010 року, довічно. 
З копії трудової книжки від 04.08.1973 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 1955 р.н., наявні записи про працевлаштування позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» з 30.11.1998 року, згідно приказу №48к. 
За заявою ОСОБА_1 від 09.09.2025 року, остання просить у Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» звільнити її з роботи з посади «старша сестра медична зі стоматології терапевтичного відділення» за власним бажанням та здійснити розрахунок відповідно до трудового законодавства України.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника.
У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.).
Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України).
Користуючись своїм правом, передбаченим ст. 38 КЗпП України, позивач звернулася до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням в порядку ст. 38 КЗпП України.
Однак, вказана заява була проігнорована відповідачем.
За таких обставин виникала нагальна необхідність у вирішенні цього питання в судовому порядку, що і обумовило подання цієї позовної заяви.
Права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки її заява про звільнення за власним бажанням залишена без реагування, а право позивача на припинення трудового договору є порушеним. У зв`язку з цим, з метою надання можливості позивачці в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин, на підставі ч. 1 ст.38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологічна клініка» про припинення трудового договору задовольнити. 
Розірвати трудовий договір між ОСОБА_1 (картка платників податків НОМЕР_1 ) та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» (ЄДРПОУ 30069229) у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з 08.10.2025 року.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОМАТОЛОГІЧНА КЛІНІКА» (ЄДРПОУ 30069229) на користь ОСОБА_1 (картка платників податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.І. Майдан