Справа № 523/2323/25
Провадження №2/523/383/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"04" березня 2026 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі
головуючого судді - Сувертак І.В. 
при секретарі - Мельніченко Г. О. 
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), Одеська Універсальна товарна біржа «Вітязь» (місцезнаходження: проспект Добровольського, буд.104, м. Одеса) про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
За участю : позивачки ОСОБА_1 , третіх осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

Установив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі- продажу та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладеного 22 грудня 1999 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 , яка діяла від імені і в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діюча від імені та в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 з другого боку, зареєстровану на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Вітязь» за № 99-007 Ж.
Позов мотивується тим, що 22 грудня 1999 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 , яка діяла від імені і в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діюча від імені та в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 з другого боку був укладений договір купівлі-продажу № 99 – 007 Ж, а саме однокімнатної квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір купівлі-продажу був укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Вітазь», та зареєстрований в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за реєстровим номером 99-007 Ж від 22 грудня 1999 року.
03 лютого 2000 року Одеським міським бюро техничної інвентарізації на підставі вищевказанного договору купівлі-продажу нерухомого майна за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , запис у реєстровій книзі № 141 стр. № 131 кн. 339пр.
Правочин обома сторонами був виконаний, відповідачем були звільнені всі примищення, передані ключі від квартири. Продавець знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін провочину не заявляв.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно проживали в квартирі, регулярно сплачували комунальні платежі та утримували квартиру у належному санітарно-технічному стані.
23 лютого 1991 року ОСОБА_1 вступила у шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований відділом запису актів цивільного стану Центрального р-на м. Одеси та змінила прізвище на шлюбне « ОСОБА_8 ».
23 липня 2003 року шлюб між позивачем та ОСОБА_7 було розірвано та позивач повернулась на дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки, ОСОБА_5 , про що Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний запис № 786.
Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернулась до нотаріуса для оформлення докуметів на спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_3 .
Але згідно роз`яснення нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру після смерті спадкодавця, ОСОБА_5 не може бути видано, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений.
Враховуючи зазначене в позові, ОСОБА_1 просила її позовні вимоги задовольнити.
До Суворовського районного суду міста Одеси в лютому 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), Одеська Універсальна товарна біржа «Вітязь» (місцезнаходження: проспект Добровольського, буд.104, м. Одеса) про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.02.2025 року визначено головуючого-суддю Дяченка В. Г.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08 квітня 2025 року визначено головуючого-суддю Сувертак І. В. Вилучений суддя Дяченко В. Г., підстава вилучення – звільнення з посади.
Справу суддею Сувертак І. В. отримано 08.04.2025 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі. Роз`яснено відповідачу, що у випадках ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд згідно вимог ч.8 ст. 178 та ч.2 ст. 191 ЦПК України розглядатиме справу за наявними матеріалами.
25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси.
Позивач та треті особи в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надав, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за згодою сторони позивача.
Суд, вислухав позивача та третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 22 грудня 1999 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 , яка діяла від імені і в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діюча від імені та в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 з другого боку був укладений договір купівлі-продажу № 99 – 007 Ж, а саме однокімнатної квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір купівлі-продажу був укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Вітазь», та зареєстрований в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за реєстровим номером 99-007 Ж від 22 грудня 1999 року.
03 лютого 2000 року Одеським міським бюро техничної інвентарізації на підставі вищевказанного договору купівлі-продажу нерухомого майна за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , запис у реєстровій книги № 141 стр. № 131 кн. 339пр.
Правочин обома сторонами був виконаний, відповідачем були звільнені всі примищення, передані ключі від квартири. Продавець знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін провочину не заявляв.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно проживали в квартирі, регулярно сплачували комунальні платежі та утримували квартиру у належному санітарно-технічному стані.
23 лютого 1991 року ОСОБА_1 вступила у шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрованй відділом запису актів цивільного стану Центрального р-на м. Одеси та змінила прізвище на шлюбне « ОСОБА_8 ».
23 липня 2003 року шлюб між позивачем та ОСОБА_7 було розірвано та позивач повернулась на дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки, ОСОБА_5 , про що Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний запис № 786.
Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернулась до нотаріуса для оформлення докуметів на спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_3 .
Але згідно роз`яснення нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру після смерті спадкодавця, ОСОБА_5 не може бути видано, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений.
Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані.
При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році.
При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17-18,109,131,137,211,223,259, 263-265, 268, 280, 352,354 ЦПК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), Одеська Універсальна товарна біржа «Вітязь» (місцезнаходження: проспект Добровольського, буд.104, м. Одеса) про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладеного 22 грудня 1999 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 , яка діяла від імені і в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діюча від імені та в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 з другого боку, зареєстровану на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Вітязь» за № 99-007 Ж.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено та підписано 04 березня 2026 року.

Суддя