Справа № 308/7895/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
 
22.04.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі захисника – адвоката – Ганчар І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ганчар І.Д. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2025 рокузаяву заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. про встановлення або зміну способу або порядку виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року у справі №308/7895/24 - задоволено.
Змінено спосіб і порядок виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року у справі №308/7895/24, шляхом заміни конфіскації на користь держави легкового автомобілю марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_2 на стягнення із громадянки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), суми вартості вищезазначеного транспортного засобу, у розмірі 62 443 грн. (шістдесят дві тисячі чотириста сорок три грн.) 20 коп.
Заступник начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжега М.Р. звернувся до суду із вказаною заявою зі змісту якої вбачається, що орган примусового виконання просить розглянути заяву та встановити спосіб і порядок виконання постанови №308/7895/24, виданої 24.07.2024 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області шляхом стягнення з боржника ОСОБА_2 суми вартості майна, що підлягає конфіскації, у розмірі 62443,20 грн.
Заяву обґрунтовано тим, що на виконанні у Відділі ДВС у місті Ужгороді перебуває виконавче провадження №76422330 по виконанню постанови №308/7895/24, виданої 24.07.2024 року Ужгородським міськрайонним судом про: «конфіскацію в дохід держави товару, який є безпосереднім предметом порушення митних правил - легкового автомобілю марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_4 , 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 2497 см3, дизель. Код згідно з УКТЗЕД – 8703.»
30.10.2024 року, державним виконавцем керуючись ст. ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження.
06.11.2024 року винесено постанову про розшук майна боржника, відносно легкового автомобілю марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_4 , 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 2497 см3, дизель.
Відповідно до акту державного виконавця від 30.02.2025 року, складеного за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 56, кв. 88, відомості про місце знаходження легкового автомобілю марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_4 , відсутні.
Відповідно до заяви Закарпатської митниці №7.7.20-04/8.19/4860 від 16.10.2024 року в порядку ст. 540 Митного Кодексу України постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постанова суду пред`являється в частині конфіскації транспортного засобу. Додатково проінформовано, що протоколом про ПМП транспортний засіб не вилучався, в разі неможливості його конфіскувати стягувач просить звернутися до суду з заявою про зміну порядку і способу виконання рішення суду шляхом стягнення з громадянина України ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), вартість транспортного засобу, який підлягає конфіскації (62 443,20 грн.).
Враховуючи відсутність майна, що підлягає конфіскації, з метою забезпечення виконання рішення суду, заявник вважає за необхідне змінити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з боржника ОСОБА_2 суми вартості майна, що підлягає конфіскації, у розмірі 62 443,20грн.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат  Ганчар І.Д., в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та заяву заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. про встановлення або зміну способу або порядку виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року у справі №308/7895/24 - залишити без задоволення.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що  ОСОБА_1 участі у справі не приймала, оскільки перебувала у пологовому будинку, ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину.
Заслухавши пояснення захисника – Ганчар І.Д., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.541 Митного кодексу України постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку. У разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість товарів, транспортних засобів.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
(Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 у справі № 800/203/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18)
З аналізу наведених норм вбачається, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення у раніше встановлений судом спосіб. При цьому, суд не може змінити рішення по суті. При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи в оскаржуваній постанові необхідність зміни способу і порядку виконання Постанови про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції зазначив єдину підставу, яка свідчить про обставини, які суд вважає об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення у раніше встановлений судом спосіб: «З Акту державного виконавця від 30.02.2025 року складеного за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 56/88, відомості про місцезнаходження легкового автомобілю марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_4 , відсутні».
Отже, як слідує з постанови всі дії державного виконавця щодо розшуку автомобіля марки KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_4 , 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 2497 смЗ, дизель (надалі - Автомобіль), який Постановою про накладення адміністративного стягнення було вирішено конфіскувати в дохід держави обмежились складанням акту за місцем реєстрації скаржника.
Суд у своїй постанові вважав, що складання зазначеного вище акту за місцем реєстрації скаржника державним виконавцем, як єдиної вчиненої ним виконавчої дії, - достатньо для того, щоб встановити факт абсолютної неможливості виконання судового рішення і наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.
Законом України «Про виконавче провадження», який регулює порядок та підстави вчинення виконавчих дій передбачено, що державний виконавець має право вчинити цілу низку виконавчих дій для виявлення, арешту та примусового вилучення автомобіля боржника в рамках виконавчого провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Аналогічний обсяг прав державного виконавця визначений п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (надалі - Інструкція №512/5).
В рамках виконання Постанови про накладення адміністративного стягнення державний виконавець повинен був направити ряд запитів з метою розшуку автомобіля, а саме: надсилання запитів до органів державної влади
МВС / Головний сервісний центр МВС - для отримання інформації про наявність авто; місце останньої реєстрації;
ДПС - щодо наявності транспортних засобів за податковими деклараціями.
Прикордонна служба / ДПСУ - щодо перевірки інформації вивезення автомобіля через митний кордон України
Нацполіції - для розшуку авто та для отримання доступу до відеоспостереження, GPS, камер «Безпечне місто» (комплекс інноваційних рішень, що забезпечує відеофіксацію транспортного та пішохідного трафіку, дозволяє здійснювати моніторинг та управління діяльністю комунальних служб, поліції та ДСНС у населеному пункті).
Згідно з п. 11 Інструкції №512/5, запит виконавця є письмовим документом,
який є обов`язковим для виконання органами, підприємствами, установами,
організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання
виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення
його повноважень. 
У постанові Верховного Суду від 1 лютого 2022 у справі № 420/177/20 зазначено: «Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку,- контроль за виконанням судового рішення здійснює суд».
Це рішення підтверджує, що державний виконавець повинен діяти активно та ефективно для забезпечення виконання судових рішень.
Оскаржувана постанова не містить інформації та оцінки доказів, які б доводили факт того, що державним виконавцем під час виконання Постанови про накладення адміністративного стягнення вчинялись дії щодо направлення запитів, не містить оцінки доказів щодо будь-яких відповідей органів державної влади на такі запити державного виконавця.
Отже, постанова прийнята за результатами оцінки єдиного доказу - акту державного виконавця, складеного за місцем реєстрації скаржника і суд вважав цей єдиний доказ достатнім для висновку про абсолютну неможливість виконання судового  рішення.
Більше того, скаржниця не є власником автомобіля, його покупцем чи отримувачем, вона лише на початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року на волонтерських засадах за проханням військової частини НОМЕР_5 погодилась перевезти через митний кордон автомобіль, керуючись виключно принципами добропорядності та добросовісності, надавши митному органу всі необхідні документи, які відповідали вимогам митного законодавства.
Матеріалами справи та обставинами встановленими в постанові про накладення адміністративного стягнення встановлено, що скаржниця у поданій до митного оформлення декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, вказала усі необхідні та достовірні відомості щодо автомобіля та його отримувача - військової частини НОМЕР_5 . Відомості про отримувача товару зазначені в дійсному договорі дарування між АNDRAS WEINRAUCH та військовою частиною НОМЕР_5 .
У постанові про накладення адміністративного стягнення встановлено факт того, що під час опрацювання Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою було встановлено наступний запис: «26.03.2022 отримав в п/п «Малий Березний» головний сержант З МПВ 1МПР в/ч НОМЕР_6 НОМЕР_7 ОГШБР ОСОБА_3 ».
Тобто, в переданій на виконання органу виконавчої служби постанові про накладення адміністративного стягнення встановлено, шо автомобіль після перетину митного кордону було передано головному сержанту З МПВ 1МПР в/ч НОМЕР_6 128 ОГШБР ОСОБА_3 , однак, з не залежних від волі скаржниці причин факт отримання такого автомобіля не був належним чином оформлений саме військовою частиною НОМЕР_5 вже після перетину митного кордону.
Згідно зі ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.
Отже, постанова суду не містить оцінки обставин чи доказів щодо факту звернення державного виконавця із запитами до в/ч НОМЕР_6 128 ОГШБР щодо отримання головним сержантом ОСОБА_3 автомобіля. 
Таким чином, наведене вище свідчить, що виконавець фактично не вичерпав належних способів виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією №512/5.
Відтак, заява державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення є передчасною та необгрунтованою, оскільки подана без доведення неможливості виконання рішення в первісний спосіб, у тому числі через недотримання обов`язкової процедури розшуку майна боржника.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20, держава (в особі виконавця) зобов`язана вжити всіх передбачених законом дій для забезпечення реального виконання судового рішення, перш ніж звертатися за зміною способу чи порядку його виконання.
Суд у постанові оцінив єдиний доказ, як підставу для зміни способу та порядку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення і вважав, що складання державним виконавцем лише акту за місцем реєстрації скаржника, як єдиної вчиненої ним виконавчої дії, -достатньо для того, щоб встановити факт абсолютної неможливості виконання судового рішення.
Таким чином, оскаржувана постанова є такою, шо ухвалена за невідповідності підставам для зміни порядку та способу виконання рішення суду, визначеним вимогами ч.1 та ч. 2 ст.541 Митного кодексу України та ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».
Підсумовуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та відмови у задоволення заяви. 
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвоката Ганчар І.Д. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення. 

Апеляційну скаргу адвоката Ганчар І.Д. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2025 року – скасувати.

У задоволенні заявизаступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. про встановлення або зміну способу або порядку виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року у справі №308/7895/24 – відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага