ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/11548/25  Номер провадження 22-ц/814/1375/26	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду
цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі – ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач надавав відповідачу послуги з централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, відповідно до типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на праві приватної власності, відповідно до встановлених тарифів. 
Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим, за період з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2025 року включно, виникла заборгованість у розмірі 35992,69 грн, яка складається з: заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води – 35774,17 грн; плата за абонентське обслуговування – 218,52 грн. На вказану суму заборгованості позивачем було нараховано індекс інфляції в розмірі 5044,03 грн, 3 % річних – 1239,38 грн.
У зв`язку з вище вказаним, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» кошти у розмірі 35992,69 грн, що складаються з: заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води – 35774,17 грн, плата за абонентське обслуговування – 218,52 грн; індекс інфляції в розмірі 5044,03 грн, 3 % річних – 1239,38 грн, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2025 року включно, у розмірі 35992,69 грн, індекс інфляції у розмірі 5044,03 грн, 1239,38 грн - 3 % річних та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Враховуючи, що відповідач, який є власником квартири та споживачем комунальних послуг, не сплачував спожиті послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що свідчить про неналежне виконання своїх зобов`язань та порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений договором строк, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену теплову енергію та гарячу воду в загальному розмірі 35992,69 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, місцевим судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а також місцевим судом було неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідачем зауважено, що між сторонами справи відсутні будь-які договірні відносини, а тому ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», за відсутності доказів існування укладеного з ОСОБА_1 індивідуального договору про надання комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, не має права нараховувати заборгованість.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову складає 42276,10 грн (заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води - 35774,17 грн, абонентське обслуговування - 218,52 грн, індекс інфляції - 5044,03 грн, 3 % річних - 1239,38 грн), що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав № 439620086 від 15 серпня 2025 року (а.с. 07-08).
Згідно рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 жовтня 2022 року №1508 «Про визначення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ. Зобов`язано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виконати вимоги частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо опублікування проєктів договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води (а.с. 09).
У загальнодоступній мережі «Інтернет» на офіційному веб-сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за посиланням: https://te.pl.ua/spozhyvacham/dogovory-pro-nadannya-poslug/, розміщені публічні типові договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Згідно наданих позивачем розрахунків, сума заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентське обслуговування за період з листопада 2022 року по березень 2025 року, станом на 18 серпня 2025 року, абонента ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , становить 35992,69 грн, що складається з: заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води – 35774,17 грн, плата за абонентське обслуговування – 218,52 грн (а.с. 05). 
Відповідно до розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , індекс інфляції становить 5044,03 грн, 3 % річних - 1239,38 грн (а.с. 06).
Позиція апеляційного суду
Щодо надавача послуг за спірний період
З відкритих джерел відомо, що рішенням Полтавської обласної ради № 473 від 22 вересня 2022 року «Про надання згоди на безоплатне прийняття з державної у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» було надано згоду на безоплатне прийняття з державної у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» (посилання: https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/473.pdf).
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 894-р «Про передачу цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу ТОВ Кременчуцька ТЕЦ Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад Полтавської області» (посилання: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/894-2022-%D1%80#Text), Полтавською обласною радою було прийнято рішення від 14 жовтня 2022 року за № 481 «Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області» (посилання: https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/481.pdf).
Пунктом 4 вказаного рішення вирішено після затвердження акту приймання-передачі передати на баланс, як внесок до статутного капіталу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» майно, зазначене у додатку до цього рішення, а саме цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ».
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 жовтня 2022 року за № 1508 «Про визначення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині м. Кременчука з покладанням відповідних обов`язків згідно чинного законодавства визначено відповідача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (посилання: https://npa.kremen.gov.ua/site/decision_executive_vk?Search%5Bstart_date1%5D=&Search%5Bend_date1%5D=&Search%5Bdoc_num%5D=1508&Search%5Btitle%5D=).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31 жовтня 2022 року № 1574, опалювальний період 2022-2023 років для споживачів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у Кременчуцькій міській територіальній громаді розпочався з 01 листопада 2022 року.
Крім того, рішенням Полтавської обласної ради «Про передачу майна виробничого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області у державну власність» № 960 від 21 березня 2025 року передано безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області майно виробничого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з балансу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у державну власність (посилання: https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/960.pdf).
Отже, з аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснювало постачання теплової енергії та постачання гарячої води до квартир споживачів лівобережної частини м. Кременчука, до яких відноситься і відповідач, оскільки його квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з листопада 2022 року до березня 2025 року.
Щодо підстав сплати за житлово-комунальні послуги
Вирішуючи спір у частині наявності у відповідача обов`язку зі сплати за житлово-комунальні послуги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири) зобов`язаний утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Згідно частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Як вже було встановлено судом, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині м. Кременчук у період часу з листопада 2022 року до березня 2025 року.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.
Водночас, відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього ж Закону, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Приписами частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
У Правилах надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та в Правилах надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, зазначено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Аналізуючи вище викладені норми, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги покладається саме на споживачів житлово-комунальних послуг, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з споживачем (споживачами) не позбавляє його обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція є усталеною та викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22.
Крім того, рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 жовтня 2022 року №1508 «Про визначення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» було зобов`язано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виконати вимоги частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо опублікування проєктів договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води (а.с. 09).
Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У загальнодоступній мережі «Інтернет» на офіційному веб-сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за посиланням: https://te.pl.ua/spozhyvacham/dogovory-pro-nadannya-poslug/, розміщені публічні типові договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Згідно частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року по справі № 539/2869/16-ц висловив висновок про те, що постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього, постачальник самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості.
Відтак, правовідносини, які склалися між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» і ОСОБА_1 , як споживачем послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) щодо оплати наданих послуг.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про нараховані та сплачені суми, із їх розмежуванням за кожним видом послуг, здійснений на підставі затверджених тарифів, а також відображає розмір заборгованості за кожен місяць. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надавалося.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
Як визначено у статтях 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
При цьому колегія суддів зазначає, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він не проживав за вказаною адресою у період, за який позивач просить стягнути заборгованість, не отримував відповідні послуги або не був споживачем чи власником житла за цією ж адресою, а тому, з огляду на доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Щодо інших доводів, викладених відповідачем
З огляду на доводи поданих відповідачем заяв, які надійшли до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за потрібне наголосити наступне.
Так, пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Відтак, зазначення позивачем у поданій до місцевого суду позовній заяві паспортних даних відповідача є таким, що відповідає вимогам форми та змісту позовної заяви, що становлено нормами цивільного процесуального законодавства.
Крім того, згідно частин шостої-сьомої статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Так, на виконання вище вказаних вимог процесуального законодавства, суд першої інстанції отримав інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13).
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України).
Отримавши відомості щодо місця реєстрації відповідача, а також беручи до уваги норми процесуального права, вбачається, що суд першої інстанції направляв ОСОБА_1 поштову кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_3 , яка була отримана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17), а тому доводи відповідача щодо його проживання за іншою адресою не беруться судом до уваги.
Частиною другою статті 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відтак, звернення позивача до місцевого суду з позовною заявою, без попереднього подання заяви про видачу судового наказу, є таким, що відповідає нормам цивільного законодавства та реалізується відповідно до волевиявлення виключно позивача, який самостійно обирає порядок звернення до місцевого загального суду з метою ефективного захисту, на його думку, порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За імперативними приписами частини шостої статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на вище вказану норму процесуального права, вимоги відповідача щодо притягнення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до кримінальної відповідальності за фальсифікацію позовної заяви, а також вимоги щодо захисту честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди, з огляду на предмет даного позову – стягнення заборгованості, не підлягають розгляду у порядку апеляційного перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що заявлені вимоги в апеляційній скарзі не знайшли свого відображення в наявних у справі доказах. Розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат в частині судового збору у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська

В.М. Триголов