ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 260/6621/25 пров. № А/857/6454/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І.,
суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі №260/6621/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя Гебеш С.А., м.Ужгород, проголошено 23 грудня 2025 року о 10:53:56, повне судове рішення складено 25 грудня 2025 року), -
В С Т А Н О В И В:
14.08.2025 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Виконавчого комітету Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Виконавчий комітет Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області здійснити реєстрацію місця проживання дитини за вказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання його доньки, однак отримав відмову з підстави наявності обтяжень щодо житла в Державному реєстрі речових прав (далі – ДРРП).
Відмову відповідача вважав протиправною з огляду на переконання, що іпотека на будинок, в якому позивач проживає разом з дружиною, не припиняє його право на володіння, користування та розпорядження майном, а Закон України «Про іпотеку» не містить заборон на реєстрацію членів сім`ї.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 до розгляду справи залучено Акціонерне товариство «Кредобанк» як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі – АТ «Кредобанк», третя особа).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у задоволенні позову відмовлено. 
Суд першої інстанції констатував необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність у позивача згоди іпотекодержателя на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. 
Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує покликаннями на те, що реєстрація місця проживання має виключно обліковий характер та не створює жодних речових чи зобов`язальних прав на нерухоме майно, а також не впливає на обсяг прав іпотекодержателя. Вважає, що навіть за наявності у договорі іпотеки умови щодо отримання згоди іпотекодержателя на реєстрацію нових осіб, така умова не може бути застосована до малолітньої дитини, яка не є стороною договору. Право дитини на проживання з батьками гарантується імперативними нормами законодавства та не може бути обмежене приватним договором.
Також позивач зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, виключно з метою усунення будь-яких формальних перешкод та на виконання рекомендацій суду, він звернувся до АТ «КРЕДОБАНК» із заявою про надання згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини. За результатами такого звернення позивач отримав відмову, про що було повідомлено суд першої інстанції. Разом з тим, за наявності цієї обставини суд першої інстанції не врахував, що відсутність згоди іпотекодержателя не може бути підставою для обмеження прав малолітньої дитини, яка не є стороною договору іпотеки, та не здійснив оцінку ситуації з точки зору принципу найкращих інтересів дитини
На підтвердження своєї позиції покликається на висновки Верховного Суду у справах №420/5505/20, №760/25411/20, №640/14809/20.
У відповідь на апеляційну скаргу відповідач подав відзив, в якому проти вимог позивача заперечує, просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи відповідача зводяться до того, що на житло, в якому позивач хоче зареєструвати дитину, накладено обтяження на підставі договору іпотеки. Більше того, за умовами цього договору позивач взяв на себе обов`язок протягом строку дії договору не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язання з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оредну, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не поселяти і не реєструвати інших осіб, не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від іпотекодержателя.
Учасники справи повідомленні про розгляд справи у встановлено законом порядку.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з врахуванням наступного.
Суд з`ясував, що 23.03.2024 ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк», уклали кредитний договір №192/1-І-2021, (надалі – кредитний договір). 
Виконання кредитного договору забезпечене договором іпотеки, укладеним 23.03.2021 між цими ж сторонами, та посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Барановою Ж.В., реєстровий номер 239 (надалі – договір іпотеки).
Предметом договору іпотеки є: житловий будинок літ. А-А, загальною площею 271,7 (двісті сімдесят одна цілих сім десятих) кв.м., житловою площею 105,5 (сто п`ять цілих п`ять десятих) кв.м. до житлового будинку належать такі надвірні будівлі і споруди: Літня кухня літ.Б, сарай літ. В, вбиральня літ У, Споруди №1-3, Колодязь літ.К, змощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору дарування 2/3 часток житлового будинку від 11.12.2020, засвідченого Барановою Ж.В., приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1069 та Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 22.03.1996, державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Мелеш М.М., зареєстроване в реєстрі за №І-1510. 
Надалі, 24.06.2025 позивач, разом із дружиною ОСОБА_3 , звернулися до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району із заявою про реєстрацію місця проживання своєї новонародженої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви додали:
- паспорт громадянина України у формі книжечки ОСОБА_1 ;
- РНОКПП ОСОБА_1 ;
- витяг з Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ;
- свідоцтво про народження ОСОБА_2 .;
- паспорт громадянина України у формі книжечки ОСОБА_3 , 
- РНОКПП ОСОБА_3 , 
- витяг з Реєстру територіальної громади ОСОБА_3 ,
- свідоцтво про спадщину за законом від 22.03.1996 №62, зареєстрованого в спадковому реєстрі №І-1510;
- договір дарування від 11.12.2020;
- інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 
- інформаційна довідка з Державного реєстру іпотек, 
- інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2025 №388781735.
Разом з тим, на підставі п.87.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 №265, якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі – Порядок №265) відповідач відмовив ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач подав до суду позов.
Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 (далі - Закон №1382-IV) визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
01.12.2021 року набув чинності Закон України від 05.11.2021 року №1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871-IX), яким урегульовані відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг;
За змістом статті 2 Закону №1871-IX декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
Згідно зі статтею 3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно- територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.
Відповідно частини шостої статті 5 Закону №1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.
За змістом статті 9 Закону №1871-IX у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла.
У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання (перебування) подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.
За правилом пункту 3 частини першої статті 12 Закону №°1871-IX орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.
Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).
Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/ реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.
Так згідно пункту 35 Порядку №265 для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: 1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8; 2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); 3) свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 4) довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства); 5) документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням (довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням за формою згідно з додатком 4, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у таких установах або закладах); 6) відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (не подається у разі здійснення реєстрації місця перебування); 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до пункту 38 Порядку №265 у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.
Зі змісту пункту 4.1.4. згаданого вище договору іпотеки, укладеного між позивачем та АТ «Кредобанк» ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок протягом строку дії договору не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язання з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оредну, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не поселяти і не реєструвати інших осіб, не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від іпотекодержателя.
Таким чином для реєстрації місця проживання доньки ОСОБА_1 мав отримати на це згоду АТ «Кредобанк».
Станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання доньки у житловому будинку, який є предметом іпотеки, згода банку на вчинення такої дії у ОСОБА_1 була відсутня. Згідно пояснень позивача, наведених в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції звернувся до АТ «Кредобанк» з проханням надати дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки, однак отримав відмову.
Відповідно до підпункту 1 пункту 87 Порядку №265 орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання).
З урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством.
Щодо покликань позивача в апеляційній скарзі на судові рішення Верховного Суду то апеляційній суд зазначає про її нерелевантність до спірних відносин та відмінність обставин та різнорідність предмету спору. Так, справа №760/25411/20 є цивільною та стосується виселення відповідачів з квартири та зняття їх з реєстраційного обліку, справа № 420/5505/20 стосується реєстрації місця проживання в гуртожитку квартирного типу, а предметом спору справи №640/14809/2 є правомірність нормативно-правового акту Уряду. Таким чином, фрагменти судових рішень, на які покликається позивач, не є структуровані, стосуються різних обставин, а відтак не можуть спростовувати висновки суду першої інстанції у цій справі. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
За правилами ст. 139 КАС України перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.229,287, 308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі №260/6621/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 23.04.26