Справа № 216/7504/23 
Провадження № 2/216/181/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В., 
за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в:

15 листопада 2023 року представник акціонерного товариства «КредоБанк» (далі АТ «КредоБанк») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. 
Позовна заява мотивована тим, 09.11.2018 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СL-143513, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 82 440 грн, строком до 08.11.2023, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 47,69%.
08 листопада 2021 року позивачу стало відомо, що померла ОСОБА_2 , після смерті якої отримала свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 .
Станом на 26 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 становить 64 686,86 грн, з яких: 64 008,51 грн – заборгованість за тілом кредиту, 678,35 грн – заборгованість за відсотками. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив суд задовольнити позов. 
29 травня 2025 року адвокат Велегура М.І. в інтересах відповідачки звернувся до суду з відзивом на позов, та просив суд відмовити позивачу у позові. Як на підставу заперечень посилався на те, що з ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СL-143513 від 09.11.2018, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 82 440 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, та після її смерті свідоцтво про спадщину отримала відповідачка. Станом на 26.10.2023 заборгованість ОСОБА_2 становить 64 008,51 грн, однак при отриманні свідоцтва про право на спадщину відповідачка не знала про існування кредитного договору. Зобов`язання задовольнити вимоги кредитора виникають у спадкоємця лише після отримання майна одержаного у спадщину, однак у позові позивачем не надано жодних доказів того яке майно отримала відповідачка, і яка його вартість. 
06 червня 2025 року представник позивача Павленко С.В. надав суду відповідь на відзив. Просив суд залишити відзив на позов без розгляду з огляду на те, що представником відповідачки – ОСОБА_3 не надано суду доказів на підтвердження повноважень відповідачки.
Щодо необізнаності існування кредитного договору: 08.11.2021 представник позивача направляв до Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області претензію-вимогу завести спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , із повідомленням про місце відкриття спадщини, виявлене спадкове майно, його склад та місцезнаходження, та відповіддю від 11.01.2022 було повідомлено, що 07.09.2021 на ім`я ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . 
18.01.2022, та 17.08.2022 позивач надсилав відповідачці претензію-вимогу, яка була вручена 20.08.2022, проте остання так і не звернулась до банку щодо погашення заборгованості. У зв`язку з відсутністю інформації від Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо обсягу прийнятого спадкового майна, представником позивача було направлено до суду клопотання про витребування спадкової справи для визначення межі успадкованого майна. 
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що 09.11.2018 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СL-143513, за яким остання отримала кредит в сумі 82 440 грн, строком на 60 місяців до 08.11.2023, та погодила порядок його погашення. 
Відповідно до п.п. 4.1 – 4.2, 4.5 кредитного договору № СL-143513, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 47,69% річних.
Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов Кредитного договору. 
Реальна річна процента ставка 59,61% річних. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що встановлено свідоцтвом про смерть, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 322. 
В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого заборгованість останньої перед банком станом на 26.10.2023 становить 64 686,86 грн, з яких: 64 008,51 грн – заборгованість за тілом кредиту, 678,35 грн – заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Матеріалами спадкової справи № 96-2021 Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , звернулась із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 , та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається з однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , грошових внесків з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у АТ КБ «ПриватБанк», страхової виплати у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн, що знаходиться у акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». 
08.11.2011 АТ «КредоБанк» зверталось до Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із претензією-вимогою завести спадкову справу по померлій ОСОБА_2 , надати інформацію щодо встановлення місця відкриття спадщини, спадкоємців, опис майна спадкодавця, та довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту подання АТ «КредоБанк» претензії та про обов`язок спадкоємця оплатити 64 686,86 грн. 
Також, 18 січня 2022 року АТ «КредоБанк» зверталось до ОСОБА_1 з претензією-вимогою, як до спадкоємиці боржниці ОСОБА_2 , про здійснення оплати заборгованості за кредитним договором № СL-143513 від 09.11.2018 в розмірі 64 686,86 грн. 
Частиною другою статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21) зазначено, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані ОСОБА_2 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, боржниця померла, а відповідачка являється її спадкоємицею, та зобов`язана в силу вимог ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги позивача про сплату заборгованості за кредитом. 
Заперечення відповідачки викладенні у відзиві спростовуються матеріалами спадкової справи, якою встановлено спадкове майно отримане відповідачкою після смерті ОСОБА_2 . 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2023 рік, складала 2684 грн, та підлягає стягненню на користь останнього з відповідачки. 
Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 10 відсотків від ціни позову, що складає 6468,68 грн, на підтвердження понесення яких надано договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. 
Обсяг витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий же правовий висновок зробила Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду 28.09.2023 у справі 686/31892/19.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. 
Також, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.
Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 6468,68 грн, однак не надано суду документів, що свідчать про оплату оговорених витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення тощо), а тому надані позивачу послуги правничого характеру не доведені позивачем належним чином, тому суд не вбачає правових підстав для їх стягнення. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1268, 1270, 1282, 1296, 1297 ЦК України, суд –
у х в а л и в:

Позовну заяву акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків –НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_3 ) на користь акціонерного товариства «КредоБанк» (код ЄДРПОУ: 09807862, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) заборгованість за кредитним договором № СL-143513 від 09.11.2018 в розмірі 64 686 (шістдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 86 (вісімдесят шість) коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків –НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_3 ) на користь акціонерного товариства «КредоБанк» (код ЄДРПОУ: 09807862, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя        Ю.В.Онопченко