справа № 208/4522/25
№ провадження 1-кп/208/705/26

ВИРОК
Іменем України

20 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 у режимі відеоконференції,
у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 12025052410000150 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, неодружений, освіта середньо-технічна, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289  КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Близько 11.00 годині 20 січня 2025 року, ОСОБА_4 з метою набору питної води, прийшов на не охоронювану територію майданчика ПрАТ «МЕТИНВЕСТ ПВ», розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 31.
Знаходячись на зазначеній території, Кандибко помітив автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який належить ПрАТ «МЕТИНВЕСТ ПВ»
Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою подальшого використання у власних потребах, Кандибко відкрив незачинені передні водійські двері та проник до салону автомобіля.
Виявивши, що акумулятор автомобіля розряджений, ОСОБА_6 замінив його на інший та запустив двигун.
Продовжуючи реалізацію свого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, скориставшись відсутністю охорони, ОСОБА_6 покинув територію, і в подальшому використовував автомобіль у власних потребах, чим заподіяв ПрАТ «МЕТИНВЕСТ ПВ» майнову шкоду у розмірі 91 328, 21 грн.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. 

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що події мали місце 20.01.2025 року у м. Покровськ за адресою: вул. Захисників України, буд. № 31. Внаслідок війни, на території міста відсутнє водопостачання. Йому стало відомо, що на території майданчика ПрАТ «МЕТИНВЕСТ ПВ» знаходиться резервуар з водою. В зазначений день він прийшов набрати собі води. На момент його перебування на підприємстві охорона та працівники були відсутні. Перебуваючи на території майданчика побачив автомобіль ЗАЗ LANOS, після чого у нього виник умисел заволодіти ним для переміщення містом. Виявив, що акумулятор розряджений. Він пішов додому, де взяв свій акумулятор, приніс до автомобіля та встановив на штатне місце в моторному відсіку. Автомобіль завів, виїхав з території та в подальшому користуватися транспортним засобом у власних цілях. У вчиненому свою вину визнає повністю та щиро кається.

Враховуючи клопотання Кандибко про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку. 

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. 

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. 

Санкція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скарг на його поведінку у побуті не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, враховує обставини які пом`якшують покарання, відсутність обставин які б його обтяжували.

Обране покарання не повинно становити істотну диспропорцію, тобто бути адекватним вчиненому та не становити «особистого надмірного тягаря для особи», повинно відповідати справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи. 
Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі визначеного в мінімальній санкції. 

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд ухвалює звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. 
Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля — звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

На думку суду, покарання у виді обмеження волі з встановленням Кандибко іспитового строку, є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обрано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 5 969 гривень 25 копійок.
Речові докази по справі – автомобіль марки ЗАЗ LANOS, д/н НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться на зберіганні в уповноваженого представника юридичної особи, залишити у власника;
- звіт щодо моніторингу даних GPS-трекера встановленого на автомобіль ЗАЗ LANOS, д/н НОМЕР_3 , який знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати при справі.
До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.
Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1