Справа № 634/649/24 
Провадження № 1-кп/634/24/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2026 року	сел. Сахновщина Харківської області	

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
захисників -        ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого -     ОСОБА_8 ,
потерпілої -        ОСОБА_9 ,
обвинуваченого -       ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області у режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024226070000055 від 17.05.2024 року за звинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олійники, Сахновщинського району, Харківської області, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
12.05.2024 року близько 20.30 год ОСОБА_10 знаходився на земельній ділянці, що розташована напроти АДРЕСА_1 , де між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 , маючи мету на спричинення тілесних ушкоджень на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, стоячи навпроти ОСОБА_9 , наніс останній удар кулаком правої руки у грудну клітину, внаслідок чого потерпіла впала на землю на спину.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, а саме забій м`яких тканин груднини, гематома. Вказані ушкодження утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). По ступеню тяжкості ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, та перебувають у причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_10 .
У судовому засіданні обвинувачений провину не визнав та пояснив, що має тривалий час неприязні відносини з потерпілою, яка є його сусідкою, з приводу меж земельних ділянок. Так, 12.05.2024 року близько 20.30 год. на його подвір`я, яке не огороджене парканом, через територію свого подвір`я прийшли ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. На місці події були присутні його дружина та син ОСОБА_14 , а він перебував на іншому подвір`ї свого домоволодіння. Між ОСОБА_11 , у якого в руках була металева труба завдовжки 3-4 м, та сином обвинуваченого ОСОБА_14 виник конфлікт. Обвинувачений до місця події прийшов на крики дружини та попросив вищевказаних осіб покинути його подвір`я. ОСОБА_9 навпаки спонукала свого сина ОСОБА_11 на конфлікт, що супроводжувалося брутальною лайкою. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 забрали металеву трубу, яка була у ОСОБА_11 , та пішли з місця події, а тому вони не могли бачити, як обвинувачений наносив удар потерпілій. У ході цього конфлікту тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив, що зафіксовано на відео, яке він знімав на свій телефон. За фактом цих подій звернувся до органів поліції, однак кримінальне провадження відкрито не було. 
Оскільки він кримінальне правопорушення не вчиняв, позовні вимоги не визнає.
За таких обставин обвинувачений та його захисник вважають, що стороною обвинувачення не доведено наявності у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, інкримінованого йому, а також не доведено подію, час, місце та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Обвинувачення побудовано лише на показах потерпілої та свідків зі сторони потерпілої, які підтримували її покази, однак не взято до уваги пояснення свідка сторони захисту, який вказував, що обвинувачений не наносив тілесних ушкоджень потерпілій. Окрім цього, потерпіла звернулася до експерта понад тривалий час, а тому стороною обвинувачення не доведено належним чином, що тілесні ушкодження, які були встановлені експертом, ОСОБА_9 отримала саме у ході конфлікту з обвинуваченим 12.05.2024 року.
З урахуванням викладеного просили суд ухвалити виправдовуваний вирок та відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яка не підтверджена належними доказами, а заявлена сума є необгрунтованою.
Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим є сусідами, між ними наявні неприязні відносини з 2020 року з приводу меж земельних ділянок. 12.05.2024 року увечері, вона перебувала вдома, а її син ОСОБА_11 пішов з металевою трубою до обвинуваченого встановлювати межі земельних ділянок, у ході чого між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , сином обвинуваченого, розпочалася бійка. Коли вона прийшла на місце події, намагалася зупинити бійку, однак обвинувачений заважав їй це зробити. У подальшому на території земельної ділянки, що належить їй, обвинувачений вдарив її кулаком правої руки у грудну клітину, у результаті чого вона втратила рівновагу та впала на землю. Після чого вона забрала сина, і вони пішли додому. 16.05.2024 року потерпіла звернулася із заявою до поліції за фактом нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень. Вважає, що надані обвинуваченим відеозаписи, не є непереривними, на них не зафіксовано весь конфлікт, лише те, що було вигідно обвинуваченому.
Просила задовольнити цивільній позов та стягнути з обвинуваченого на її користь 100000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вона перенесла стрес, переживання, вимушена була звернутися за захистом до правоохоронних органів, що негативно відобразилося на її укладі життя, так як вона змушена докладати зусиль для організації свого життя, починаючи з травня місяця 2024 року по теперішній час.
Свідок ОСОБА_13 , який був допитаний у присутності законного представника ОСОБА_21 , у судовому засіданні пояснив, що знає потерпілого та обвинуваченого як односельчан, товаришує із сином потерпілої. У травні 2024 року увечері, більш точного часу не пам`ятає, перебував на території домоволодіння потерпілої, де разом з ОСОБА_11 (сином потерпілої) та ОСОБА_12 у гаражі ремонтували мотоцикл. ОСОБА_11 у цей час пішов до території, що належить сім`ї обвинуваченого, щоб встановити межі земельної ділянки. Свідок разом з ОСОБА_12 пішли за ОСОБА_11 , а слідом за ними до місця події прийшла ОСОБА_9 . Між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 виникла бійка, яку ОСОБА_9 намагалася зупинити. Обвинувачений заважав ОСОБА_9 розборонити чоловіків та в подальшому наніс їй один удар рукою у груди, у результаті чого вона впала на землю, однак свідомість не втратила. Інших ударів обвинувачений потерпілій не наносив. Після цього свідок разом з ОСОБА_12 допомогли піднятися ОСОБА_9 , конфлікт було припинено, а потерпіла скаржилася на біль у грудях.
Щодо оглянутих у судовому засіданні відеозаписах він пояснив, що вони не містять фіксації всього конфлікту, 1 відеозапис -початок, 2 - кінець, середина конфлікту, під час якої обвинуваченим було нанесено тілесні ушкодження потерпілій, зафіксовано не було.
Аналогічні пояснення у судовому засіданні надав свідок ОСОБА_12 . 
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною обвинуваченого, із ОСОБА_9 має неприязні відносини з приводу меж земельної ділянки. Так, 12.05.2024 року близько 20.30 год. на територію їх домоволодіння, де вона знаходилася із сином ОСОБА_14 , прийшли потерпіла разом з сином ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які висловлювалися в їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_10 не було у цей час поруч. У руках у ОСОБА_11 була металева труба завдовжки 3 метри, якою він розмахував. ОСОБА_11 розпочав бійку із ОСОБА_14 . Увесь час ОСОБА_10 фіксував все на телефон, тілесних ушкоджень ОСОБА_9 її чоловік не наносив. По закінченню конфлікту потерпіла не мала ніяких видимих тілесних ушкоджень.
ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснив, що з 2003 року працює у ВП № 1 Берестинського РВП ГУ НП у Харківській області. З 2020 року до 2025 року перебував на посаді дільничного офіцера, мав в обслуговуванні 25 населених пунктів, зокрема с. Олійники Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області. Знайомий з потерпілою та обвинуваченим у зв`язку з роботою, оскільки неодноразово надходили скарги родини ОСОБА_14 з приводу сварок із родиною ОСОБА_11 , які є сусідами між собою, щодо меж земельної ділянки.
З приводу обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . ОСОБА_9 вказати нічого не може, так як свідком подій не був. 
ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснила, що працює на посаді дізнавача СД ВП № 1 Берестинського РВП ГУ НП у Харківській області з 2021 року. Так, у травні 2024 року до чергової частини відділення поліції надійшла заява ОСОБА_9 за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. За вказаним фактом протягом 24 годин відомості було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування, у рамках якого було допитано потерпілу, свідків, проведено судово-медичну експертизу та слідчий експеримент за участю потерпілої та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . За встановлених обставин було встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою у травні 2024 року виникла сварка з приводу меж земельних ділянок, у результаті чого ОСОБА_10 наніс один удар у грудну клітину ОСОБА_9 . За вказаним фактом ОСОБА_10 було повідомлено про підозру. Обвинувачений на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі пояснень, за його клопотанням до матеріалів справи було долучено відеозапис.
Свідок вказала, що ОСОБА_10 звертався із заявою щодо неправдивих показань ОСОБА_9 до поліції, однак про розгляд цієї заяви ОСОБА_26 нічого не відомо.
Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2024 року вбачається, що 16.05.2024 року ОСОБА_9 звернулася до ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області із заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_10 за фактом нанесення їй одного удару в область грудної клітини 12.05.2024 року близько 20.30 год., у результаті чого у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді синця.
(а.с. 61 Том І).
З витягу з кримінального провадження №12024226070000055 вбачається, що 17.05.2024 року було зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_9 , яка надійшла 16.05.2024 року до ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області, про те, що 12.05.2024 року приблизно о 20.30 год. на городі за адресою:АДРЕСА_1 , їй було спричинено тілесні ушкодження.
( а.с. 245 Том І).
Із протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року та фототаблиці до нього, який було проведено за участю потерпілої, вбачається, що вказана процесуальна дія була проведена на території ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області (вул. Поштова, 4, смт. Сахновщина, Красноградський район, Харківська область), та було встановлено механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_9 
(а.с. 62-64 Том І)
Із протоколів проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року та 04.06.2024 року та фототаблиці до них, які були проведено за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , вбачається, що вказана процесуальна дія була проведена на території ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області (вул. Поштова, 4, смт. Сахновщина, Красноградський район, Харківська область), та було встановлено механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_9 
(а.с.73-85 Том І)
Із медичної документації КНП «Сахновщинська ЦЛ» ССРКРХО вбачається, що ОСОБА_9 звернулася за медичною допомогою 17.05.2024 року о 10.30 год. з приводу травми, отриманої 12.05.2024 року о 20.30 год. Після проведеного огляду був встановлений діагноз «Забій м`яких тканин груднини, гематома»
(а.с.66-70 Том І)
Із висновку експерта № 12-14/58-КР/24 від 22.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2, з урахуванням наданої медичної допомоги, матеріалів досудового розслідування встановлено діагноз «Забій м`яких тканин груднини, гематома». На момент огляду виявлено синець на грудній клітині. Вказані ушкодження утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) можливо у строк та спосіб, на які вказує освідувана. По ступеню тяжкості ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Покази ОСОБА_9 , дані нею у протоколі допиту потерпілої від 17.05.2024 року та протоколі проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року про спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не протирічать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 
(а.с. 71-72 Том І).
Із оглянутого у судовому засіданні DVD-R диску встановлено, що на ньому наявні 6 відеозаписів. На перших двох відеозаписах, які не є довготривалими та не є одним фрагментом, оскільки події, зафіксовані на них, не є послідовними, зафіксовано словесний конфлікт між потерпілою та обвинуваченим, а також факт бійки між двома чоловіками. Механізм та спосіб завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_9 не зафіксовано. На інших чотирьох відеозаписах зафіксовано телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_1 , де особа жіночої статі виражалася нецензурною лайкою.
(а.с. 93 Том І)
Із протоколу огляду місця події від 17.01. 2025 року та фототаблиці до нього, проведеного на виконання ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 24.12.2024 року, вбачається, що було проведено огляд земельної ділянки напроти будинку АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_9 вказала місце на відстані близько 3 метрів від позначки межі шини чорного кольору з великим каменем, де їй були спричинені тілесні ушкодження.
(а.с. 139-147 Том І).
Згідно плану меж земельної ділянки, акту погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та (або) землекористувачами від 16.06.2021 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №283695854 від 09.11.2021 року земельна ділянка кадастровий номер 6324886001:00:000:0178, розташована в с. Олійники Красноградського району Харківської області, належить ОСОБА_27 
(а.с. 148-150 Том І).
27.06.2024 року ОСОБА_10 у рамках кримінального провадження №12024226070000055 від 17.05.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
(а.с. 63-64 Том ІІ).
Окрім цього, стороною захисту було надано такі письмові докази:
-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279884266 від 19.10.2021 року;
-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278086171 від 0510.2021 року;
-витяг з Державного реєстру речових прав №335748061 від 15.06.2023 року;
-викопіювання розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 6324886001:00:000:0158, 6324886001:00:000:9000, 6324886001:00:000:0199, 
з яких вбачається, що: земельна ділянка з кадастровим номером 6324886001:00:000:0158, розташована в с. Мотузівка (Олійники) Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , земельна ділянка з кадастровим номером 6324886001:00:000:9000, розташована в с. Мотузівка (Олійники) Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_22 , земельна ділянка з кадастровим номером 6324886001:00:000:0199, розташована по АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_28 
(а.с. 11-13 Том ІІ, а.с. 227-229 Том І);
-фотографії у кількості 11 шт, на яких, як зазначив обвинувачений, зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, а саме вулиця без назви с. Олійники, Харківська область, Україна, 64510, а також номери телефонів, з яких йому телефонували та погрожували.
Так, показання потерпілої та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченим фактично узгоджуються між собою та з письмовими доказами і відповідають висновку судово-медичної експертизи.
Доводи обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення у зв`язку із тим, що він не наносив удари потерпілій, суд вважає неспроможними. Суд бере до уваги послідовні дії потерпілої, яка через деякий проміжок часу звернулася до правоохоронних органів та медичного закладу. Показання потерпілої співпадають з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та висновком експерта щодо часу та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої. Ці покази є достовірними, оскільки об`єктивно підтверджуються наведеними доказами, у тому числі висновком судово-медичної експертизи про те, що покази ОСОБА_9 дані нею у протоколі допиту потерпілого від 17.05.2024 року та протоколі проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року про спосіб спричинення їй тілесного ушкодження ОСОБА_10 не протирічать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 .
До показань свідка сторони захисту, а саме ОСОБА_22 , яка є дружиною обвинуваченого, а отже, зацікавленою особою, суд ставиться критично, оскільки вони не підтверджуються сторонньою особою та спростовуються іншими доказами. 
Показання працівників поліції ОСОБА_23 та ОСОБА_26 , які були допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, не суперечать показам свідків сторони обвинувачення та узгоджуються з іншими доказами, зокрема в частині наявності тривалого конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, звернення потерпілої із заявою за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень.
До зафіксованих на DVD-R диску 6 відеозаписах суд ставиться критично, оскільки перші два відеозаписи події, що мала місце 12.05.2024 року, не є єдиним цілим фрагментом, оскільки відео переривається, а отже, не містить всю хронологію події, в результаті чого ставить під сумнів та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із фіксацією події.
На відсутність безперервності відеофіксації також вказували потерпіла та свідок ОСОБА_13 .
Стороною захисту не надано доказів безперервності відеофіксації, як і не було заявлено клопотань щодо проведення комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та комп`ютерно технічної експертизи для підтвердження цього факту.
Інші чотири відеозапису, на яких зафіксовано телефонні дзвінки  з номеру НОМЕР_1 , є неналежним доказом, адже співрозмовники на таких записах не ідентифіковані, з цих аудіозаписів неможливо встановити дату, час та місце, коли та де така розмова відбувалася. Відповідних експертиз про відповідність голосів конкретним особам стороною захисту не заявлялось. Крім того, записи здійснено приховано. Попередження про те, що вказана розмова вже записується, відеозапис не містить.
Крім того, здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону особистих інтересів особи. Таким чином, відсутні відомості про те, що відеозапис, на якому зафіксовано аудіозапис телефонної розмови, отриманий не у встановленому законом порядку та жодним чином не спростовує факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.
Щодо місця вчинення кримінального правопорушення, то обвинувачений під час дослідження протоколу огляду місця події не заперечував, що подія, яка мала місце 12.05.2024 року, відбувалася в межах територій земельних ділянок, як потерпілої, так і обвинуваченого. Дані про місце скоєного кримінального правопорушення відображені у протоколі огляду місця події з тією мірою точності, яка необхідна для правильної юридичної оцінки події.
Звернення потерпілої до поліції через короткий проміжок часу не свідчить про те, що тілесні ушкодження нанесені не обвинуваченим, як стверджує сторона захисту, оскільки наявність тілесних ушкоджень та факт їх нанесення підтверджується висновком судово-медичної експертизи, поясненнями свідків, які узгоджуються із поясненнями потерпілої, та протоколами проведення слідчих експериментів.
Твердження обвинуваченого, що потерпіла та свідки оговорюють його, є неприйнятними та спростовуються їх поясненнями, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та не викликають у суду сумніву у їх правдивості, та дослідженими судом доказами.
Причин омовляти обвинуваченого у потерпілої та свідків судом не встановлено.
Інші докази сторони захисту не свідчать про те, що обвинувачений не наносив удар потерпілій при обставинах, встановлених судом.
Доводи сторони захисту щодо недоведення стороною обвинувачення події, часу, місця та механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій є помилковими й спростовуються дослідженими матеріалами справи.
У зв`язку із чим суд розцінює доводи обвинуваченого у частині заперечення своєї провини як лінію захисту та спосіб уникнення відповідальності.
Аналізуючи зібрані і перевірені у ході судового слідства докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження. 
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, невизнання своєї провини в повному обсязі, відсутність його щирого каяття, а отже, неусвідомлення неправильність своїх дій, дані про особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому у виді громадських робіт у максимальних межах, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Щодо заявленого потерпілою позову, в якому остання просила стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 100000 грн, виходжу з наступного.
Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість моральних страждань, понесених потерпілою у зв`язку із отриманим ушкодженням, майновий стан обвинуваченого та його відношення, як до вчиненого ним правопорушення, так і відношення до самого цивільного позову.
У відповідності до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Відповідно до роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Суд, ураховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого і шкодою, заподіяною потерпілій в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких вона понесла, похилий вік потерпілої, яка внаслідок неправомірних дій обвинуваченого перенесла моральний стрес та переживання, оскільки вимушена була звернутися за захистом своїх прав до правоохоронних органів, та у подальшому відвідувати суд, що негативно відобразилося на укладі її життя, починаючи з травня 2024 року по теперішній час, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, а також щодо обгрунтованості й доведеності суми моральної шкоди, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягають частковому задоволенню в розмірі 20 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000 грн.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно засудженого не обирався.
Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. 

Суддя: