Справа № 216/8977/25
провадження №2-о/216/67/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі: 
головуючого судді: Гайтко Л.А. 
за участю секретаря судового засідання Маленької Т.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи та родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:
Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, заінтересована особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи.
Заявниця просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Занадворiвка, Надеждинського району, Приморського краю, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в пгт. Ім. Морозова, Всеволожский район, Ленінградська область, російська федерація. 
Ухвалою суду від 30.01.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. 
Крім того, 25.02.2026 року заявницею подано клопотання про уточнення заявлених вимог, в якому вона просила суд також встановити факт родинних відносин між - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , як між чоловіком та дружиною ( шлюбні відносини)
Заявниця в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила справу розглядати за своєю відсутністю, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, на адресу суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. 
Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення справи по суті.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_4  в смт. Ім. Морозова Всеволожського району Ленинградської області Російської Федерації помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09листопада 2023 року, яке було видане 94700004 Управлінням запису актів громадянського стану Адміністрації муніципальної освіти «Всеволжського муніципального району» Ленінградської області, а також довідкою про смерть № С-06344 виданою 09.11.2023 року Управлінням запису актів громадянського стану Адміністрації муніципальної освіти «Всеволжського муніципального району» Ленінградської області. 
Померлий ОСОБА_2 був чоловіком заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується документально. 
Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України, та отримання спадщини, що залишилась після померлого ОСОБА_2 .
У відповідності з п.5 ч.2 ст.283, п.8 ч. 1 ст.315 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Факт, який просить встановити заявниця, може бути встановлений лише у судовому порядку, оскільки законодавчо не визначено іншого порядку встановлення такого факту. За таких обставин заява про встановлення факту смерті підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11.12.2024 року по справі №367/3690/24.
Таким чином, з долучених документів, встановлено родинні відносини заявниці з померлою, факт смерті і причину смерті.
На підставі ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Оцінюючи надані заявником документи, смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особами своїх прав.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Зеленський В. підписав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України Зеленський В. підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України.
На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.
01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ "Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі - Закон № 2783-ІХ).
Закон № 2783-ІХ передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2).
Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.
Стаття 25 Закону України "Про міжнародні договори України" містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.
З дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про смерть, видане в російській федерації, може підтверджувати факт смерті лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем.
Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставляння апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №643/1873/23.
Відповідно до п.8 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (стаття 319 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття "законних очікувань").
Заявник - громадянин України позбавлений юридичної можливості засвідчити в Україні факт смерті матері в позасудовий спосіб внаслідок обставин, що не залежали від нього - військової агресії рф проти України та неможливістю звернутися до органів реєстрації громадянського стану, де видано свідоцтво про смерть, що не визнається дійсним в Україні з наведених вище підстав.
Особисті немайнові та майнові права заявника перебувають у стані правової невизначеності, фактично заявник позбавлений прав, які пов`язані з оформленням спадкових прав, а, отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту.
Подібна за змістом до спірної ситуація стосується встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. 
Державну реєстрацію смерті на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стаю, за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь - який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день втримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу І цих Правил (абзац сто двадцять шостий пункту 8 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану).
Відповідно до частин дев`ятої - десятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Вищезазначений висновок суд відповідає правовій позиції, викладеній у постанові верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №643/1873/23.
Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 , дійсно помер у смт. Ім. Морозова, Всеволожский район, Ленінградська область, Російська Федерація, знайшов підтвердження заявлений факт, а тому заяву про встановлення факту смерті слід задовольнити.
Крім того, заявницею зазначено, що нею 24.02.1990 року укладено шлюб з ОСОБА_3 (російською ОСОБА_4 ), після чого вона отримала прізвище « ОСОБА_5 )», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане відділом РАЦС Бериславського райісполкома Херсонської області 24.02.1990 року.
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 виданого 21.01.2008 року Новокаховським МВ УМВС в Херсонській області прізвище, ім`я по-батькові заявниці зазначене як ОСОБА_1 .
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 03.07.1996 року Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області прізвище, ім`я по-батькові чоловіка заявниці зазначене як ОСОБА_2 .
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин між чоловіком та дружиною (шлюбні відносини).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення такту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні трава та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що знайшов підтвердження заявлений факт, а тому заяву про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263, 264, 265, п. 1) ч. 1 ст.315, ст.319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи та родинних відносин - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Занадворiвка Надеждинського району Приморського краю, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Ім. Морозова, Всеволожський район, Ленінградська область, Російська Федерація. 
Встановити факт родинних відносин між - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,як між чоловіком та дружиною ( шлюбні відносини).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО