Справа № 172/2392/23
Провадження № 1-кп/172/180/23

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 62023170030000565 від 09.05.2023 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Тирниауз Кабардіно-Балкарія, має вищу освіту, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант», раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та перебуваючи на посаді командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, приблизно о 18:00 год. 21 грудня 2022 року самовільно залишив місце служби - місце тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі до 11 липня 2023 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав частково, факт залишення військової частини визнає, але він був визнаний обмежено придатним і не міг виконувати обов`язки військової служби. Пояснив, що вимушений був залишити частину, так як після госпіталізації та ВЛК був визнаний обмежено придатним і не міг виконувати обов`язки командира взводу. Не може бути у бронижелеті, так як мав перелом хребта. Писав рапорт про переведення, але командир не зважив на це. Прийшов на військову службу добровільно. Залишив військову частину та звернувся до лікувальних закладів та юриста. Комбат здійснював тиск на нього і відмовлявся перевести, а заставляв служити на загальних підставах, так як не було посад в тиловому забезпеченні. Офіційного письмового роз`яснення з приводу рапорта чи відмови не було. З 2014 року обмежено придатний, зараз також.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він був в.о. командира роти, у якій ОСОБА_5 обіймав посаду командира взводу. ОСОБА_5 бачив у своєму житті приблизно разів чотири. Коли почав командувати батальйоном, той був у м. Синельникове, після цього приїхав у с. Антонівське, де були на відведенні з Донецької області. Викликав комбат на КСП батальйона і там познайомився з ОСОБА_5 . ОСОБА_5 після цього знаходивсяу розташуванні роти в с. Антонівське. Потім отримали наказ про виїзд для зайняття позицій. На ранок доповіли про відсутність ОСОБА_5 у розташуванні роти. Це було у період з 20 по 30 грудня 2022 року. ОСОБА_5 повідомив, що він є обмежено придатним, але медик оглядав його. Після проходження ВЛК його направили до батальйону. Рішення приймалося медичною службою.
Свідок ОСОБА_7 пояснив в суді, що з ОСОБА_5 він знайомий по службі в одному батальйоні. 21.12.2022 року з рапорту командира роти стало відомо про відсутність ОСОБА_5 на службі. Це було під час переїзду з села Антонівське до с. Копані Дніпропетровської області. Рапорт надійшов о 18:00 год. Він (свідок) був заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, проводив службове розслідування за фактом відсутності разом з сержантом. Був відсутній дозвіл, бо більше ніколи ОСОБА_5 не бачив, до частини він не повернувся. Намагалися зв`язатися з ним та виїзджали за місцем проживання, але вжиті заходи результатів не дали. Клопотання про відпустки від нього не надходили. Він звертався з рапортом про проведення ВЛК, був направлений і за висновком став обмежено придатним. На тій посаді, де він перебував, він був придатний. Непридатний був для служби в ДШВ, плавзасобах, інженерних конструкціях з обмеженою вентиляцією. Про те, що може служити лише у тилових частинах не було написано. ВЛК пройшов 27.10.2022 року.
Окрім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, показань свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 09.05.2023 року зареєстроване кримінальне провадження № 62023170030000565 за фактом відсутності 21.12.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_5 під час переміщення підрозділу з місця дислокації з АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 1);
- повідомленням про протиправне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення від 17.03.2023 року, згідно з яким командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 виявлено самовільне залишення частини та незаконну відсутність на службі колишнього командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 під час переміщення з місця дислокації в АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 9-11);
- актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 20.01.2023 року, згідно з яким встановлено факт відсутності 21.12.2022 року колишнього командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 під час переміщення підрозділу з місця дислокації з АДРЕСА_4 . Таким чином, колишній командир 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, що проходить військову службу у Збройних Силах України на підставі Укзаів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", діючи умисно в умовах воєнного стану, порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 5 ст. 407 КК України. Окрім іншого, начальником штабу-першим заступником командира батальйону ОСОБА_9 запропоновано притягнути до відповідальності колишнього командира ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 24-29);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 20.01.2023 року № 64 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини, відповідно до якого за порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 407 КК України притягунти до відповідальності колишнього командира 3 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 30);
- довідкою командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 25.05.2023 року про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 , 1973 р.н. на стаціонарному лікуванні, амбулаторному огляді у військовій частині НОМЕР_2 , в цивільних закладах охорони здоров`я зони відповідальності у період з 21.12.2022 по 22.05.2023 року не перебував (дані згідно з електронною базою даних по зоні відповідальності) (т. 2 а.с. 46);
- з`явленням із зізнанням ОСОБА_5 , датоване 11 липня 2023 року і адресоване керівнику третього СВ (із дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 60);
- довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.06.2023 року, згідно з якою старший лейтенант ОСОБА_5 обмежено придатний до військової служби, неприданий у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (т.2 а.с. 63);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 09.06.2023 року № 160 про призупинення військової служби з 09 травня 2023 року старшому лейтенанту ОСОБА_5 , колишньому командиру 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 106);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 14.01.2023 року № 14 про звільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження військової частини НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_5 , командиру 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (т. 2 а.с. 107).
Щодо пояснень обвинуваченого про неможливсть виконувати обов`язки військової служби, суд зазначає, що згідно з довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 29.06.2023 року ОСОБА_5 обмежено придатний до військової служби, неприданий до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, але придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, є військовослужбовцем, за місцем реєстрації характеризується добре, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є з`явлення із зізнанням.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, захисника, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_5 визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень
Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі вину та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд зазначає таке.
До статті 75 КК України, яка визначає умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці" від 13.12.2022 року № 2839-IX внесені зміни в частині заборони звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Вказаний Закон набрав чинності 27.01.2023 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Частиною 2 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - 21 грудня 2022 року, тобто до набрання чинності Законом від 13.12.2022 року № 2839-IX. При цьому, суд зауважує, що вчинений ОСОБА_5 злочин закінчений з четвертої доби самовільної відсутності на службі. 
На досудовому розслідуванні судові експертизи не проводилися, речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1