ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6027/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року (суддя Сластьон А.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» звернулося з позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000581/1 від 13.11.2024.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/001168 від 13.11.2024.
Стягнути з Одеської митниці (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, буд. 21А, ідентифікаційний код: 44005631) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 40 ідентифікаційний код: 30487219) понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) та сплачений судовий збір в сумі 6299,07 грн (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень сім копійок).
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Також зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000грн. є завищеними та не відповідають критеріям розумності та співрозмірності.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15000грн.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» є юридичною особою, яка зареєстрована 19.07.1999, ідентифікаційний код: 30487219.
Види економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ»: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 46.34 Оптова торгівля напоями; 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
27 грудня 2019 року між позивачем NINGBO GLOBALWAY IMP.&EXP., (Китай) як продавець уклали контракт №3477-NG/CN (далі - Контракт) на поставку продукції, за умовами якого продавець зобов`язується поставити товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.
Пунктом 2.3 Контракту передбачено, що ціна на товар включає в себе вартість навантаження товару на території Продавця, вартість усіх митних формальностей у країні Продавця, вартість серитфікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включаючи податки та мита на території України.
За умовами пункту 3.1. контракту, якщо у специфікації до цього контракту не зазначені інші умови, оплата товару за цим контрактом здійснюється Покупцем в Доларів США (код валюти 840) у формі банківського переказу на рахунок Продавця у наступному порядку: відповідно до підпункту 3.1.1. оплата за товар здійснюється на протязі 5 днів з дати митного оформлення.
02 вересня 2024 року постачальник по контракту NINGBO GLOBALWAY IMP.&EXP., (Китай) виставив позивачу інвойс №HY3-ATB240823 від 02.09.2024 на оплату товару на загальну суму 47 944, 36 дол. США.
01.10.2024 року позивач здійснив оплату по контракту на загальну на суму 47 944, 36 дол. США на користь NINGBO GLOBALWAY IMP.&EXP., (Китай).
09 квітня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТГЛ Україна» (далі - Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №88189 (надалі – Договір транспортного експедирування), за умовами якого, з урахуванням внесених додатковою угодою від 01.06.2023 змін, експедитор зобов`язується організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу морським транспортом та/або річковим, та/або автомобільним, та/або іншим узгодженим транспортом.
На підтвердження надання послуг транспортного експедирування, здійснення перевезення вантажу морським та автомобільним видами транспорту сторонами було укладено заявку на перевезення вантажу морським транспортом №83266/308708_3 від 11.09.2024.
Товариством з обмеженою відповідальністю «ТГЛ Україна» за надані послуги було виставлено наступні рахунки-фактури: рахунок-фактура №СФ-41193 від 13.12.2024 на суму 281 607,10 грн; рахунок-фактура №СФ-41194 на суму 30 370, 20 грн; рахунок фактура на суму 19 837,45 грн.
Позивачем було застраховано товар на час здійснення його перевезення, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься заява на страхування окремого перевезення вантажу №21149 від 27.09.2024.
У листопаді 2024 року позивач здійснював ввезення на територію України товару, в тому числі, взуття на підошві з полімерних матеріалів - капці жіночі кімнатні - 10224 пар., виробник: NINGBO GLOBALWAY IMP. & EXP. CO., LTD., Країна виробництва;. Посуд Керамічний столовий - Кастрюля керамічна з кришкою 3.2 л. - 3200 шт., виробник: NINGBO GLOBALWAY IMP. & EXP. CO., LTD., Країна виробництва: CN», митне оформлення якого здійснювалося через Одеську митницю.
13.11.2024 з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Одеської митниці електронну митну декларацію UA500500038502U4 від 13.11.2024, в якій задекларував 5 (п`ять) товарів, визначив їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (складається з інвойсної вартості товару у сумі 47 944, 36 дол. США (1983760, 22 грн. та складових митної вартості: витрат на транспортування до кордону України у сумі 304892,57 грн. та витрат на страхування у сумі 572,96 грн.).
Для підтвердження заявленої митної вартості декларант надав митному органу передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:
Пакувальний лист б/н від 02.09.2024;
Інвойс №HY3-ATB240823 від 02.09.2024;
Коносамент №1385 від 12.11.2024;
Декларація про походження товару №HY3-ATB240823 від 02.09.2024;
Рахунок-фактура №СФ-411093 від 13.11.2024;
Рахунок-фактура №СФ-41194 від 13.11.2024;
Рахунок-фактура №СФ-41195 від 13.11.2024;
Страховий поліс №21149 від 27.09.2024;
Контракт №3477-NG/CN від 27.12.2019;
Додаток до контракту № 201NG від 02.09.2024.
Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником «митна вартість товару».
Під час розмитнення товару інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності, а також не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини.
13.11.2024 Одеською митницею було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000581/1, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації UA500500038502U4 від 13.11.2024 скоригував товар 2/1 до рівня 3,0284 доларів США за одиницю, а товар 4/1 до 3,8700 за одиницю, що призвело до переплати позивачем мита на суму 89290,77 грн. та податку на додану вартість на суму 233765, 02 грн.
Відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/001168.
Позивач скористався правом щодо надання митному органу додаткових документів та звернувся до митного органу із відповідною заявою, в якій просив скасувати раніше ухвалене відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.
Позивач листом від 09.01.2025 №М-2025-0080/5 надав митному органу копії наступних документів: бухгалтерські платіжні документи ТОВ «АТБ-маркет»: банківські та платіжні документи - swift від 01.10.2024 (копія); виписка з бухгалтерської документації (Картка рахунку: 63.2 на 11.12.2024) (копія); прайс-лист б/н від 19.08.2024 від продавця оцінюваних товарів (копія); комерційна пропозиція б/н від 24.08.2024 (копія); експертний висновок Дніпропетровської ТПП №ГО-1304/5 від 26.12.2024 (копія); копія митної декларації країни відправлення №310120240516348471 від 05.09.2024 (копія); банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення: платіжне доручення №424853 від 25.11.2024, №424825 від 25.11.2024, №424832 від 25.11.2024 (копія); акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0006376, №ОУ-0006377, №ОУ-0006378 від 13.12.2024 від ТОВ «ТГЛ Україна» до Договору транспортного експедирування №88189 від 09.04.2019, (копія), платіжне доручення в іноземній валюті №4164 від 30.09.2024 (копія).
Митний орган відмовив позивачу у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару.
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів, поданих разом із електронною митною декларацією, ним встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган, серед іншого, зазначив наступне. Відповідно до специфікаціії від 02.09.2024 №201NG оплата за товар здійснюється протягом 30 діб після отримання копій документів, але до митного оформлення не було надано банківські платіжні докменти. 2) У розділі 4 пункт 4.2.6 зовнішньоекономічного договору від 27.12.2019 №3477- NG/CN зазначено, що разом з товаром продавець повинен надати засвідчену продавцем копію митної декларації країни відправлення, але в пакеті документів, наданих до митного оформлення, вона відсутня. 3) Рахунки від 13.11.2024 №СФ-41193, від 13.11.2024 №СФ-41194, від 13.11.2024 №СФ-41195 на оплату транспортно-експедиційних послуг видані ТОВ «ТГЛ Україна». При цьому, договір між ТОВ «АТБ- маркет» та ТОВ «ТГЛ Україна» на здійснення міжнародного перевезення товарів до митного оформлення не надавався. 3) Згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий документ №21149 від 27.09.2024 не відповідає вищезазначеним умовам.
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №24UA500500038563U0 від 13.11.2024.
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення та картки відмови не було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Як встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем з огляду на те, що Рахунки від 13.11.2024 № СФ-41193, від 13.11.2024 № СФ-41194, від 13.11.2024 № СФ-41195 на оплату транспортно-експедиційних послуг видані ТОВ «ТГЛ Україна». При цьому, договір між ТОВ «АТБ-маркет» та ТОВ «ТГЛ Україна» на здійснення міжнародного перевезення товарів до митного оформлення не надавався.
Також судом було встановлено, що 09 квітня 2019 року між позивачем та ТОВ «ТГЛ Україна» (далі - Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №88189 (надалі – Договір транспортного експедирування), за умовами якого, з урахуванням внесених додатковою угодою від 01.06.2023 змін, експедитор зобов`язується організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу морським транспортом та/або річковим, та/або автомобільним, та/або іншим узгодженим транспортом.
11.09.2024 сторонами договору транспортного експедирування №88189 було укладено заявку на перевезення вантажу морським транспортом №83266/308708_3 від 11.09.2024.
ТОВ «ТГЛ Україна» за надані послуги було виставлено наступні рахунки-фактури: рахунок-фактура №СФ-41193 від 13.12.2024 на суму 281 607,10 грн; рахунок-фактура №СФ-41194 на суму 30 370, 20 грн; рахунок фактура на суму 19 837, 45 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначені рахунки підтверджують такі складові митної вартості як витрати на транспортування.
До документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Суд вірно взяв до уваги, що зазначений перелік документів не є вичерпним.
Для підтвердження транспортних витрат позивач надав коносамент, міжнародну товаро-транспорту накладну та рахунки про надання транспортно-експедиційних послуг.
Також судом було вірно враховано, що договір №88189 надавався митному органу до оформлення, а тому посилання відповідача на ненадання договору позивачем як на підставу коригування митної вартості товару до уваги не приймаються.
Щодо надання під час митного оформлення експортну декларацію країни відправлення.
Відповідно до п.7 ч.3 ст. 53 МК України експортна декларація країни відправлення є додатковим документом, відтак, зауваження відповідача щодо ненадання до митного офрмлення зазначеної декларації не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки така декларація надається до митного оформлення як додатковий документ, якщо є сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товару, проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі документи для підтвердження митної вартості товару та її складових.
Щодо банківських платіжних документів.
Як встановив суд першої інстанції, 02 вересня 2024 року постачальник по контракту NINGBO GLOBALWAY IMP.&EXP., (Китай) виставив позивачу інвойс №HY3-ATB240823 від 02.09.2024 на оплату товару на загальну суму 47 944, 36 дол. США.
01.10.2024 року позивач здійснив платіж по контракту на загальну на суму 47 944, 36 дол. США на користь NINGBO GLOBALWAY IMP.&EXP., (Китай).
Отже, сума перерахованих коштів за поставлений в рамках контракту товар склала 47 944, 36 дол. США за інвойсом № HY3-ATB240823 від 02.09.2024.
Як було встановлено судом, банківські платіжні документи надавалися позивачем до митного органу листом від 13.11.2024 під час реалізації позивачем права, передбаченого ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України.
Щодо доводів, що згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. 
Суд першої інстанції вірно врахував, що згідно Міжнародних правил тлумачення Інкотермс-2010, за умовами поставки FOB, продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення контракту (договору) страхування, а відтак, договір страхування в спірних правовідносинах укладався позивачем добровільно. На укладений договір не поширюють вимоги Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс щодо мінімального страхування.
Таким чином, судом першої інстанції вірно було встановлено, що зазначені відповідачем у спірному рішенні зауваження щодо поданих на підтвердження митної вартості документів є необґрунтованими, а тому коригування відповідачем митної вартості товару за шостим (резервним) методом з використанням при цьому джерела інформації у вигляді митних декларацій від 13.09.2024 № 500580/2024/002286 та від 11.11.2024 №UA500080/2024/011843 - є протиправним.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу.
Суд першої інстанції вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, зазначив, що підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
На підтвердження фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем подано до суду копії договору про надання правової допомоги №08/02-19-1 про надання правової допомоги від 08.02.2019; додаткової угоди №05/02/В-4.
Згідно з Протоколом №21/02/25 від 21.02.2025 об`єднання надало правову допомогу, а Замовник прийняв послуг щодо оскарження спірних рішень на загальну суму 15 000 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував вимоги статей 134, 139 КАС України та обґрунтовано врахував, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., є непропорційним до предмету спору, виходячи з того, що вказана адміністративна справа була визнана судом справою незначної складності, її розгляд вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, що, в свою чергу, свідчить про те, що розмір витрат на правову допомогу, який зазначений представником позивача, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, не може бути визнаний судом співмірним зі складністю справи, обсягом та якістю наданих послуг позивачу, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (послуг).
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш