Справа № 485/440/26
Провадження №1-кп/485/100/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року  м. Снігурівка 

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 12025152310000386 по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Євгенівка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за 1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України,
встановив:
Суд визнав доведеним, що  ОСОБА_4 у червні 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, разом з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та у якому ОСОБА_4 постійно проживає.
У цей час ОСОБА_4 , будучи повнолітньою особою, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 не досягла шістнадцятирічного віку, запропонував ОСОБА_6 вступити у статеві зносини природнім способом, на що остання надала добровільну згоду.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 не досягла шістнадцятирічного віку, за взаємною згодою вступив із останньою у статеві зносини, шляхом вагінального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій.
Окрім того, 27.07.2025 приблизно о 12:54 год, ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у спальній кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та у якому ОСОБА_4 постійно проживає.
У цей час ОСОБА_4 , будучи повнолітньою особою, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 не досягла шістнадцятирічного віку, вирішив вчинити відносно неповнолітньої ОСОБА_6 розпусні дії.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів задоволення власної статевої пристрасті та збудження у потерпілої статевого інстинкту, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 не досягла шістнадцятирічного віку, вчинив її фізичне розбещення - розпусні дії сексуального характеру, які полягали у непристойних доторканнях до статтевих органів неповнолітньої ОСОБА_6 .

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за: ч. 1 ст. 155 КК України вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаного з вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій; ч. 1 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

13 березня 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 за участю її законного представника ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

У даній угоді обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, відсутності матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 

В угоді зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 (ст.66 КК) є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 (ст. 67 КК України) - не встановлено.  

Угодою визначено, що при призначенні покарання враховано, що  ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, негативні наслідки від його протиправної поведінки не настали.

Сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 155 КК України – обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 156 КК України – обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань – обмеження волі строком на 1 рік і 1 місяць. 
Беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, а також наявність обставин що пом`якшують покарання, у т.ч. щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, сторони узгодили застосування щодо ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалість якого буде визначена судом у межах встановлених ч. 3, 4 ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, перелік яких буде визначено судом. 

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, клопотав про затвердження укладеної між ним та потерпілою угоди про примирення. Стверджував, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Потерпіла підтвердила відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, зазначила, що розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Захисник обвинуваченого, законний представник та представник неповнолітньої потерпілої не вбачали перешкод для укладення угоди.

Прокурор просила затвердити угоду про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України, а саме у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаного з вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій; ч. 1 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України згідно ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, підтвердження цих обставин обвинуваченим та визнання вини у присутності захисника надають суду підстави вважати про існування фатичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_9 погодився на призначення йому узгодженої міри покарання. 

Потерпіла не має до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру.

Таке покарання, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчинених злочинів, вчинено нетяжкі умисні злочини, обставини їх вчинення, особу винного, його вік, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються, за відсутності обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Суд також вважає, що угоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст.63, 65 КК України.

З урахуванням особи винного, який визнав свою винуватість, щиро розкаявся, потерпіла претензій до нього не має, що істотно знижує його суспільну небезпечність, суд вважає, що буде відповідати інтересам суспільства застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження:
арешт, накладений: ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.11.2025 (справа № 485/1865/25, провадження № 1-кс/485/378/25) на мобільний телефон моделі TECHO KL7, ім`я пристрою: TECHO SPARK 30 Pro, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 разом із сім-карткою НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_6 ; ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12.11.2025 (справа № 485/1865/25, провадження № 1-кс/485/380/25) на мобільний телефон марки "Xiomi" MiA3, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 разом із сім-картками НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_10 - слід скасувати за минуванням потреби.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.314,373,374,475, 615 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 за участю її законного представника ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 12025152310000386 за обвинуваченням  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України, і призначити покарання 
за ч.1 ст.155 КК України у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік; 
за ч. 1 ст. 156 КК України у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне порання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік і 1 /один/ місяць. 
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий на строк 1 /один/ рік.
Згідно з п. п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт накладений на мобільний телефон моделі TECHO KL7, ім`я пристрою: TECHO SPARK 30 Pro, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 разом із сім-карткою НОМЕР_3 ; на мобільний телефон марки "Xiomi" MiA3, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 разом із сім-картками НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , - скасувати.

Речові докази, які передані до камери зберігання речових доказів ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області: мобільний телефон моделі TECHO KL7, ім`я пристрою: TECHO SPARK 30 Pro, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 разом із сім-карткою НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 , як власнику, мобільний телефон марки "Xiomi" MiA3, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 разом із сім-картками НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_10 - повернути ОСОБА_10 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини вручити учасникам судового провадження.

Суддя  ОСОБА_1