Справа № 444/5165/25
Провадження № 2/444/667/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Стець М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, Служба у справах дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як позивач та як законний представник ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулися до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, Служба у справах дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав.
В обгрунтування позову покликаються на наступне.
Вказують, що 31 травня 2008 року між позивачем 3 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, однак рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розірвано. У даному шлюбі в сторін народилася двоє дітей: дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_4 (відповідач), матір`ю - ОСОБА_6 (позивач 3), та дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_4 (відповідач), матір`ю - ОСОБА_6 (позивач 3).
Позивач 3 змушена була звернутися в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів для того щоб в першу чергу нагадати батькові, що в нього є діти та що він має обов`язок їх утримувати, а також для захисту прав та інтересів дочок на краще матеріальне забезпечення, їх добробуту.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 травня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати такі в користь їх матері ОСОБА_6 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. 00 коп. (п`ятсот грн. 00 коп.), щомісячно на кожну дитину, всього 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 14 травня 2016 року у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_8 .
ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її батьком є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_3 .
ОСОБА_9 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована також ОСОБА_3 , тобто позивач 3, яка водночас є законним представником неповнолітніх позивача 1 ОСОБА_1 та позивача 2 ОСОБА_2 , а також ОСОБА_7 , чоловік ОСОБА_3 .
Фактичним місцем проживання позивача 1 ОСОБА_1 , позивача 2 ОСОБА_2 , а також позивача 3, яка є законним представником позивачів 1 та 2, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 є будинок АДРЕСА_2 .
Власником даного житлового будинку є ОСОБА_10 , рідна сестра чоловіка позивача 3 ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .
Після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , тобто після 2012 року відповідач ОСОБА_4 взагалі не підтримував стосунків із дітьми, з ними навіть не спілкувався, не появлявся до них.
ОСОБА_1 ще візуально пам`ятає ОСОБА_4 , бачила його в місті Жовква, оскільки проживає в одному населеному пункті, однак коли він її бачив, то уникав зустрічі та спілкування, переходив на іншу сторону дороги, а водночас ОСОБА_2 взагалі не пам`ятає ОСОБА_4 .
Був випадок, коли ОСОБА_3 побачила ОСОБА_4 в місті Жовква, поряд із нею була ОСОБА_2 , ОСОБА_3 лише наголосила, що знай, що це твій батько пішов, однак він ні не підійшов до дитини, навіть не сказав жодного слова, водночас і дитина проявила повну байдужість, оскільки сприймає ОСОБА_7 як власного батька.
Відповідач був байдужим до інтересів та потреб сім`ї, їх спільних дітей, однак позивач ОСОБА_3 мала надію, що у відповідача проявиться батьківський інстинкт, він буде більше цікавитися життям їх спільних дітей, спілкуватися із дочками, брати участь у їх житті, забезпечувати потреби дітей на достатньому рівні.
Тобто фактично з 2012 року відповідач не бере участі у житті дітей, не спілкується з ними взагалі, не бачився з ними, не проводив часу.
Позивач 3 ОСОБА_3 не бажала розпочинати процес позбавлення батьківських прав відповідача до того моменту, поки про це першими не почали говорити самі діти, позивач 1 ОСОБА_1 та позивач 2 ОСОБА_2 .
В розмові з мамою діти сказали, що сприймають своїм батьком саме ОСОБА_7 , який дарує їм батьківську любов, увагу, тепло, ніжність, забезпечує їх потреби, саме його діти називають батьком.
ОСОБА_12 почала заявляти, що не пам`ятає, не знає свого кровного батька, обом дітям неприємно та створює психологічний дискомфорт те, що в них інше прізвище ніж в членів їх сім`ї, що в них по батькові ОСОБА_13 , хоча татом вони сприймають та називають ОСОБА_7 , їх друзі знають, що в них батько ОСОБА_14 .
Водночас кровний батько дітей, відповідач у справі ОСОБА_4 , для них фактично чужа людина, оскільки він не бере участі в їх житті, не цікавиться їх інтересами, навчанням, не займається їх вихованням, розвитком та становленням як особистості, не спілкується з ними, не проявляє жодної ініціативи до побачень з ними, спільного проведення часу, не дбає про їх добробут.
Хоча і діти вже цього не потребують на сьогоднішній день, оскільки за 13 років від 2012 року такої людини як ОСОБА_4 в їх житті ніколи не існувало та не існує.
Тобто першочерговим ініціатором судового процесу про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав є самі діти, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідач фактично не бере жодної участі у житті дітей, їх виховному процесі, становленні як особистості, фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.
Відповідач не забезпечував потреб дітей взагалі, не надавав жодного матеріального утримання, лише після того як офіційно працевлаштувався, фактично з лютого 2024 року з нього примусово почали стягувати аліменти, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах.
Починаючи з березня 2012 року по лютий 2024 року з відповідача було стягнуто лише 600 грн. аліментів, лише з лютого 2024 року по жовтень 2025 року примусово стягнуто 29543 грн. 35 коп.
Тим не менше звертають увагу суду, що це не добровільне утримання дітей зі сторони батька дітей ОСОБА_4 , а примусове виконання рішення суду, і станом на 29 жовтня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей є в розмірі 269676 грн. 52 коп. Тобто жодного усвідомлення, зміни поведінки, ставлення до дітей зі сторони відповідача не було та немає. Сплата аліментів не була ініціативою відповідача, власною волею, а була примусом зі сторони держави.
Відповідач вже з 2012 року втратив будь-який зв`язок з дітьми, саме через його ставлення та поведінку, бездіяльність по відношенню до дочок.
Саме після створення сім`ї між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 діти відчули батьківську любов не тільки зі сторони матері, а й зі сторони їх вітчима, ОСОБА_7 , що вони є потрібними не лише матері, отримала ту ласку, тепло, ніжність, турботу та увагу зі сторони ОСОБА_7 , яких ніколи не отримували від ОСОБА_4 .
ОСОБА_7 прийняв дітей як рідних дочок, саме він виконує всі батьківські обов`язки, утримує дітей, тобто замінив дітям батька, фактично став батьком.
Саме ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сприймають як свого батька, називають татом.
ОСОБА_4 взагалі не бере участі у виховному процесі дочок, він не цікавиться їх інтересами, успіхами у навчанні, за час навчання дочок не брав та не бере участь у навчальному процесі дітей, не з`являвся на виступи, свята, батьківські збори.
Відповідач не цікавиться інтересами дочок, їх потребами, не надає добровільно зі своєї сторони грошей на їх утримання, купівлі одягу, продуктів харчування, для проведення дозвілля, не проявляє заінтересованості в їх розвитку.
Стверджують, що ОСОБА_4 повністю байдужий до дочок.
Позивач 3 ОСОБА_3 сама з теперішнім чоловіком, ОСОБА_7 , який сприймає і ставиться до дітей, як до своїх рідних дочок, можуть забезпечити дітей всім необхідних, водночас не хочуть, як і не хочуть цього самі діти, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щоб відповідач мав хоч найменше право вимагати утримання від дітей в майбутньому.
ОСОБА_4 не проявляв та не проявляє жодної ініціативи щодо побачень із дочками.
Починаючи із 2012 року ОСОБА_4 часу з дітьми не проводив та не проводить, не бачився з ними, навіть не проявляє жодного інтересу до дочок, не цікавиться їх життям, потребами, не займався та не займається їх вихованням, утриманням.
При цьому зі сторони позивача ОСОБА_3 , так і зі сторони самих дітей ніколи не було жодних перешкод у спілкуванні відповідачу із дочками, навпаки позивач 3 ОСОБА_3 раніше була заінтересована в тому, щоб відповідач приділяв час їх спільним дочкам, щоб діти не відчували раніше батьківської любові та уваги зі сторони батька. Тепер цю батьківську увагу, любов, тепло повністю забезпечує дітям ОСОБА_7 .
Тобто жодних перешкод у відповідача у спілкуванні з дочками, їхнім зустрічам не було та не має. Як наслідок позивачі наголошують, що ухилення від виховання батьком дітей, відповідачем у справі, є наслідком винної його поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Зазначають, що є безліч свідків, які можуть підтвердити обставини, викладені у позовній заяві.
Позивачі вважають, що наведені ними обставини, які підтверджені відповідними доказами, свідчать про те, що відповідач у справі не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дочок, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочок, не спілкується з дітьми взагалі, не бачиться з ними, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, навчального та виховного процесу.
Відповідач байдужий до інтересів дітей, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дочок в майбутньому і така його поведінка є наслідком винних його дій, свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а не наслідком будь-яких поважних, об`єктивних причин, перешкод зі сторони матері дітей чи самих дітей.
Вказують, що за 13 років, тобто з 2012 року поведінка батька по відношенню до дітей у кращу сторону не змінилася, у його діях, а точніше бездіяльності по відношенню до дітей є вина, а тому в ситуації, що склалася, при бажанні самих дітей, є доцільним застосування до відповідача ОСОБА_4 фактично крайнього заходу впливу, позбавлення відповідача батьківських прав.
Зважаючи на наведене, просять позов задовольнити.
Позивачі у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в такому. Просять позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його дітей, а саме дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач у судове засідання жодного разу не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідач 28.01.2026 подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Зазначив, що повністю заперечує щодо позовних вимог та вважає такі необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 липня 2012 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Проте головною причиною розірвання шлюбу були зовсім інші обставини, ніж ті, що вказані у рішенні суду. Після їхнього з ОСОБА_15 розлучення він неодноразово навідувався до їхніх спільних дітей та купляв їм необхідні речі, зокрема одяг, продукти харчування та подарунки. Проте за деякий період часу відносини з колишньою дружиною погіршились, скоріш за все це було пов`язано з тим, що ОСОБА_15 вдруге вийшла заміж. Після цього ОСОБА_15 змінила свою поведінку та перестала відповідати на дзвінки, а згодом, коли діти підросли, почала його ображати у громадських місцях, зокрема при спільних дітях. Він не втратив інтерес до своїх доньок ОСОБА_16 та ОСОБА_12 та не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків та хоче сприяти відновленню відносин між ним на своїми доньками ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . Щодо посилання Позивачів на розрахунки заборгованостей, як на підставу для позбавлення його батьківських прав, то він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в судовому порядку (проте заперечував у їх розмірі, які відповідно позивач зазначала у своїй позовній заяві), оскільки вважав за обов`язок такі сплачувати. Він вказував, що не може сплачувати аліменти у тому розмірі в якому просила позивач, оскільки на той час офіційно не працював та перебивався мінливими тимчасовими заробітками. Враховуючи наведене, вважає, що наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення його, як батька, батьківських прав. Факт стягнення з нього, як з батька дітей, аліментів відповідно на їх утримання не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей, оскільки таке є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дітям належного утримання. Зазначає, що він тривалий час також був без офіційного працевлаштування і лише в грудні 2023 року він офіційно влаштувався на роботу на якій працює на даний час, та з його заробітної плати здійснюється відрахування коштів на користь позивача, тобто стягуються аліменти на користь доньок ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . Відносно характеристик Жовківського ЗЗСО I-III ступенів № 3, то зазначає про те, що в навчальний заклад він не приходив тільки по тій причині, бо не хотів продовжувати конфлікт з колишньою дружиною, а також через те, що не бажав, щоб їхні доньки через їхні постійні суперечки хвилювалось. Враховуючи його заперечення щодо позбавлення батьківських прав, намагання відновити та підтримувати стосунки зі своїми доньками, періодичну купівлю потрібних речей та сплату аліментів, вважає, що наведене ним підтверджує ту обставину, що ним не втрачено інтерес до своїх доньок та свідчить про його намір та бажання піклуватися про своїх доньок. Зазначив, що наразі позбавлення його батьківських прав не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.
Від позивачів 17 лютого 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача. Зазначили, що причини, обставини розірвання шлюбу не є предметом доказування у справі про позбавлення батьківських прав. Рішення суду про розірвання шлюбу не оскаржувалося відповідачем та набрало законної сили. Відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження викладеного ним у відзиві про те, що він «неодноразово навідувався до спільних дітей та купляв їм необхідні речі, зокрема одяг, продукти харчування та подарунки». Відповідач був байдужим до інтересів та потреб дітей ще навіть до розірвання шлюбу, внаслідок чого мати дітей змушена була звертатися в суд із позовом про стягнення аліментів. Він не брав жодної участі в їх житті й після розірвання шлюбу, а тому причина була лише у ОСОБА_4 , його поведінці, ставленні, а саме у злісному та свідомому нехтуванні ним батьківськими обов`язками, а не будь-якими діями зі сторони матері дітей. Не відповідає дійсності зазначене відповідачем про те, що ОСОБА_3 ображала його у громадських місцях, в тому числі й при спільних дітях, оскільки з ОСОБА_4 навіть не бачилися на такій відстані щоб мати можливість щось сказати. Крім стягнення аліментів як примусу зі сторони держави, і то лише починаючи з лютого 2024 року, відповідач жодним чином не утримував дітей, не надав коштів добровільно, як наслідок в нього є така значна заборгованість, хоча звертає увагу суду, що аліменти стягуються лише в мінімальному розмірі, визначеному законом. Звертають увагу, що наявний аудіозапис розмови, з якого вбачається, що відповідач навіть не впізнав власну дочку. Даний відеозапис є автентичним та не підлягав корегуванню. ОСОБА_4 визнає, що він не приходив в навчальний заклад до дітей. Зазначають, що відповідач не навів жодних конкретних аргументів та представив жодних доказів на підтвердження своєї позиції про те, що він заперечує позбавлення батьківських прав, ним не спростовано жодними доказами представлені ними докази. Вказують, що лише факт заперечення ОСОБА_4 проти позову про позбавлення батьківських прав не підтверджує інтерес до дитини, не спростовує те, що він не цікавиться фізичним, духовним розвитком дитини, не приймає участі у її вихованні, не спростовує факту невиконання батьківських обов`язків, утримання дитини. Просять задовольнити їхні позовні вимоги в повному обсязі, врахувавши наведені нами обставини та правове обґрунтування у поданій позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області - головний спеціаліст служби у справах дітей Жовківської міської ради Павлова В.П. в судовому засіданні зазначила, що виконком Жовківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_17 , жителя АДРЕСА_3 , стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Посилається на висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затверджений рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 12 березня 2026 року № 3.
Заслухавши позицію учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 31 травня 2008 року між позивачем 3 - ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області області, про що було складено актовий запис № 42, однак рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 липня 2012 року, яке набрало законної сили 20 серпня 2012 року, у справі № 1308/1019/2012, провадження № 2/1308/601/2012, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 31 травня 2008 року, актовий запис № 42, розірвано. Прізвище позивача, ОСОБА_6 , після розлучення залишено ОСОБА_18 . Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 107 грн. 30 коп. сплаченого судового збору.
У шлюбі в сторін народилася двоє дітей: дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 08 серпня 2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 126, її батьком є ОСОБА_4 (відповідач), матір`ю - ОСОБА_6 (позивач 3), що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , яке 08 серпня 2008 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, та дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації народжень 12 березня 2010 року було зроблено відповідний актовий запис за № 39, її батьком є ОСОБА_4 (відповідач), матір`ю - ОСОБА_6 (позивач 3), що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , яке 12 березня 2010 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області.
Позивач 3 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 травня 2012 року, яке набрало законної сили 18 травня 2012 року, у справі № 1308/1020/2012, провадження № 2/1308/602/2012, вбачається, що судом вирішено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , непрацюючого, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати такі в користь їх матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки села Реклинець Сокальського району Львівської області, непрацюючої, в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. 00 коп. (п`ятсот грн. 00 коп.), щомісячно на кожну дитину, всього 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття
На виконання даного рішення було видано виконавчий лист.
З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , яке повторно видане 13 липня 2022 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 14 травня 2016 року у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 14 травня 2016 року було складено відповідний актовий запис № 46. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_8 . Тобто дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 було ОСОБА_18 , а вже після реєстрації шлюбу змінено прізвище із ОСОБА_18 на ОСОБА_8 . Тобто позивач 3 ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , яке 07 грудня 2022 року видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стверджується, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 07 грудня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 328. Її батьком є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_3 .
Із витягу з реєстру територіальної громади № 2025/008844045 від 02 липня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
За цією ж адресою зареєстрована також ОСОБА_3 , тобто позивач 3, яка водночас є законним представником неповнолітніх позивача 1 ОСОБА_1 та позивача 2 ОСОБА_2 , а також ОСОБА_7 , чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується відомістю про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 348/05-23, яка 03 липня 2025 року видана Центром надання адміністративних послуг Жовківської міської ради Львівського району Львівської області.
Фактичним місцем проживання позивача 1 ОСОБА_1 , позивача 2 ОСОБА_2 , а також позивача 3, яка є законним представником позивачів 1 та 2, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 є будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується актом № 603 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання, який виданий 03 листопада 2025 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області.
Власником даного житлового будинку є ОСОБА_10 , рідна сестра чоловіка позивача 3 ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на бланку серії НСН № 944000, яке видане 28 вересня 2023 року Гавінською Мирославою Іванівною, приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області та яке зареєстроване в реєстрі за № 1703, витягом з Державного реєстру речових прав № 348430579, який виданий 28 вересня 2023 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Гавінською М. І.
Те, що ОСОБА_7 та власник будинку, в якому проживають позивачі, є рідним братом та сестрою підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 , яке видано 05 вересня 1979 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_19 серії НОМЕР_6 , яке видане Потелицькою сільською радою Львівської області 28 червня 1981 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 10 червня 2008 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 , яке видане Новоскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 06 листопада 2009 року.
Встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , тобто після 2012 року відповідач ОСОБА_4 не підтримував стосунків із дітьми.
Суд враховує, що ОСОБА_1 лише візуально пам`ятає ОСОБА_4 , бачила його в місті Жовква, оскільки проживає в одному населеному пункті. ОСОБА_2 взагалі не пам`ятає ОСОБА_4 .
Фактично з 2012 року відповідач не бере участі у житті дітей, не спілкується з ними взагалі, не бачився з ними, не проводив часу. Відповідач фактично не бере жодної участі у житті дітей, їх виховному процесі, становленні як особистості, фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.
З відповідача з лютого 2024 року примусово стягуються аліменти, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах, які видані Жовківським відділом Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського МУ МЮ України. Починаючи з березня 2012 року по лютий 2024 року з відповідача було стягнуто лише 600 грн. аліментів, лише з лютого 2024 року по жовтень 2025 року примусово стягнуто 29543 грн. 35 коп.
ОСОБА_7 виконує всі батьківські обов`язки щодо дітей, утримує їх.
ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сприймають як свого батька, називають татом.
ОСОБА_4 взагалі не бере участі у виховному процесі дочок, він не цікавиться їх інтересами, успіхами у навчанні, за час навчання дочок не брав та не бере участь у навчальному процесі дітей, не з`являвся на виступи, свята, батьківські збори.
З характеристики за № 207, яка 07 листопада 2025 року видана Жовківським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_1 навчалась у школі з першого класу, проявляла достатнє бажання до навчання, школу відвідувала регулярно, пропускала уроки тільки по поважній причині, на уроках була уважною, активною, відповідальною, старанною. У школі поводила себе врівноважено, старалась відгукуватись на прохання вчителів, до своїх обов`язків відносилася відповідально, була старостою класу, брала активну участь в шкільних, класних заходах, навчалась на достатньому рівні, їй легко вдавалося засвоювати навчальні матеріали, з класним колективом перебувала у добрих відносинах, товариська, мала авторитет серед однокласників, вміла оцінювати свої поступки, намагалася завжди відстоювати свою думку, переконати співрозмовника.
Тільки мати, ОСОБА_3 , цікавилась навчанням доньки, відвідувала класні та загальношкільні батьківські збори, активно працювала у батьківському комітеті.
З характеристики за № 208, яка 07 листопада 2025 року видана Жовківським закладом загальної середньої освіти I-III ступенів № 3 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_2 навчається в школі з першого класу, проявляє достатнє бажання до навчання, школу відвідує регулярно, пропускає уроки тільки по поважній причині, на уроках уважна, активна, відповідальна, старанна, у школі поводить себе врівноважено, старається відгукуватись на прохання вчителів, до своїх обов`язків відносилася відповідально, бере активну участь в шкільних, класних заходах, навчається на середньому і достатньому рівні, їй легко вдається засвоювати навчальні матеріали, з класним колективом перебувала у добрих відносинах, товариська, має авторитет серед однокласників, вміє оцінювати свої поступки, намається завжди відстоювати свою думку, переконати співрозмовника. 
Тільки мати, ОСОБА_3 , цікавиться навчанням доньки, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори, активно працює у батьківському комітеті.
Тобто жодної участі батька дітей в їх навчальному процесі не було та немає.
З медичної довідки, яка видана 05 листопада 2025 року лікарем-педіатром КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_20 , вбачається, що згідно з даними медичного спостереження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює самостійний догляд та медичне спостереження за станом здоров`я своєї дитини, включно з лікувальними та профілактичними заходами, а також відвідуванням медичних закладів для обстежень і лікування. Батько дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , участі у догляді, медичному спостереженні та лікуванні дитини не брав і не бере.
З медичної довідки, яка видана 05 листопада 2025 року лікарем-педіатром КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_20 , вбачається, що згідно з даними медичного спостереження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює самостійний догляд та медичне спостереження за станом здоров`я своєї дитини, включно з лікувальними та профілактичними заходами, а також відвідуванням медичних закладів для обстежень і лікування. Батько дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , участі у догляді, медичному спостереженні та лікуванні дитини не брав і не бере.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 не проявляв та не проявляє жодної ініціативи щодо побачень із дочками.
Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. 
Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 
Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Починаючи із 2012 року ОСОБА_4 часу з дітьми не проводив та не проводить, не бачився з ними, не цікавиться їх життям, потребами, не займався та не займається їх вихованням, утриманням.
При цьому зі сторони позивача ОСОБА_3 , так і зі сторони самих дітей ніколи не було жодних перешкод у спілкуванні відповідачу із дочками, навпаки позивач 3 ОСОБА_3 раніше була заінтересована в тому, щоб відповідач приділяв час їх спільним дочкам.
Жодних перешкод у відповідача у спілкуванні з дочками, їхнім зустрічам не було.
Листом № 09-08/2583 від 03 листопад 2025 року Жовківська міська рада Львівського району Львівської області, повідомила, що ОСОБА_4 не звертався до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області із заявами щодо усунення йому перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , усунення перешкод у спілкуванні, визначення графіку побачень з дітьми. Жодних рішень виконавчим комітетом Жовківської міської ради, як органом опіки та піклування з даних питань не приймалося.
З довідки № 362593-2025 від 11 листопада 2025 року, яка видана Відділом поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління поліції у Львівській області, яка додається, вбачається, що згідно відомостей, внесених в підсистему ІКС ІПНП «Інформаційно-комунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України», громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі зверненнями у відділ поліції № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області щодо створення перешкод у вихованні дітей не звертався.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Згідно статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. 
Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей .
Наведені вище в комплексі обставини свідчать, що батько дітей, тобто відповідач у справі, самоусунувся від виховання дочок, не цікавиться їх життям, є байдужим до інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Із дослідженої телефонної розмови (на електронному носію) вбачається, що ОСОБА_1 телефонувала батькові і обговорювала питання позбавлення його батьківських прав. Відповідач спочатку не впізнав дитину по голосу та фактично в телефонній розмові не заперечив можливості позбавлення батьківських прав.
Згідно із ч. 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
При ухваленні рішення суд враховує наведене у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 12 березня 2026 року № 3, із якого вбачається наступне. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2008. Від спільного подружнього життя у них народилося 2 дітей це: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27.07.2012 року шлюб між ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_4 було розірвано, а 2 дітей залишилися проживати разом з матір`ю. ОСОБА_4 не приділяв та не приділяє уваги щодо розвитку своїх дітей та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, пов`язаних із вихованням та їх утриманням. На даний час батько не піклується про своїх дітей, про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням та станом здоров`я, не дбає про підготовку до самостійного життя, та матеріально не забезпечує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Жовківської міської ради 25.02.2026 розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_5 , стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На засіданні комісії батько дітей ОСОБА_4 не прибув, але батько багато років не виховує дітей. ОСОБА_4 неодноразово запрошувався до служби у справах дітей для з`ясування його думки. Жодного разу він не прибув. Про час і день проведення засідання комісії був повідомлений в телефонному режимі і обіцяв прибути. 25.02.2026 року в день проведення засідання комісії повідомив, що не може прийти. Йому було сказано, що будемо телефонувати. Під час засідання на телефонні дзвінки не відповідав. 03.03.2026 повторно розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_3 , стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак, громадянин ОСОБА_4 не прийшов. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомили членам комісії, що батько ними не цікавиться, вони хочуть, щоб батька позбавили батьківських прав відносно них. Запрошена на засідання комісії ОСОБА_21 повідомила, що багато років просила свого колишнього чоловіка, батька її дочок ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , займатися вихованням, навчанням та розвитком, однак, батько ігнорував прохання. Питання про утримання дітей взагалі батько не розглядав. Враховуючи вищенаведене, виконком Жовківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_17 , жителя АДРЕСА_3 , стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Дослідивши вищенаведений висновок, суд приходить до переконання, що такий є обгрунтованим та вмотивованим, а тому суд погоджується з таким.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_23 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_24 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса проживання: АДРЕСА_7 , телефон: НОМЕР_9 ), будучи приведеними до присяги, попередженими про кримінальну відповідальністю за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показання на вимогу суду, пояснили, що дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виховує ОСОБА_3 та її теперішній чоловік. ОСОБА_4 вони ніколи не бачили і не знають його. ОСОБА_24 зазначила, що знає цю родину 15 років.  ОСОБА_23 пояснила, що знає цю сім`ю 13 років, це її сусіди. ОСОБА_22 теж пояснила, що вони є сусідами і що їхні діти вчаться в одному класі і її дочка навіть не знала, що дівчата живуть з нерідним батьком.
Суд враховує наведені пояснення свідків, підстав не вірити таким у суду немає. Крім цього, такі пояснення свідків узгоджуються із обставинами, що встановленими працівниками служби у справах дітей Жовківської міської ради.
Судом встановлено, що відповідач у справі не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дочок, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дочок, не спілкується з дітьми взагалі, не бачиться з ними, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, навчального та виховного процесу. Наведене вище в комплексі підтверджує, що відповідач байдужий до інтересів дітей, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дочок в майбутньому і така його поведінка є наслідком винних його дій, свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а не наслідком будь-яких поважних, об`єктивних причин, перешкод зі сторони матері дітей чи самих дітей.
Суд також враховує, що відповідач не прибував ні на засідання комісії з питань захисту прав дитини Жовківської міської ради, ні в жодне із судових засідань.
При вирішенні цього спору суд повинен виходити з інтересів дітей, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.
Згідно із статтею 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до статті 150 цього Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов`язком.
Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини.
Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України»).
У справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочок, самоусунувся від таких, свідомо нехтує такими, не цікавиться їх життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не створює умов для нормального спілкування з дочками, самі діти є ініціатором судового процесу про позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку, що є всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самих дітей, їх належному догляду та вихованню зі сторони як матері, так і зі сторони чоловіка матері, ОСОБА_7 .
Суд також бере до уваги, що мати дітей, ОСОБА_3 , є власником квартири АДРЕСА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 370067625, який сформовано 15 березня 2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.
У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зроблено правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
Установлені судом обставини та зібрані по справі докази, оцінені кожен окремо на їх належність, достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, за правилами ст. 89 ЦПК України, свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. 
Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його дітей, а саме дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі - 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи- для відома.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт громадянина України № НОМЕР_10 , виданий 18 квітня 2023 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , мобільний телефон: НОМЕР_12 , електронна пошта, адреса: відсутня, електронний кабінет в електронному суді: відсутній.
Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт громадянина України № НОМЕР_13 , виданий 24 червня 2024 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , мобільний телефон: НОМЕР_15 , електронна пошта, адреса: відсутня, електронний кабінет в електронному суді: відсутній.
Позивач 3 та законний представник неповнолітніх позивачів 1 та 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_10 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_16 , виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 01 липня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 , мобільний телефон: НОМЕР_18 , електронна пошта, адреса: відсутня, електронний кабінет в електронному суді: відсутній.
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_11 , паспорт громадянина України НОМЕР_19 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_20 , мобільний телефон: НОМЕР_21 , електронна пошта, адреса: невідома.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1: Орган опіки та піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, юридична адреса: вулиця Львівська, будинок № 40, місто Жовква, Львівський (до зміни адміністративно-територіального устрою- Жовківський) район, Львівська область, 80300, код ЄДРПОУ: 04056248, телефон: (03252) 21-264, електронна пошта, адреса: info@zhovkva-rada.gov.ua.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2: Служба у справах дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, юридична адреса: вулиця Львівська, будинок № 40, місто Жовква, Львівський (до зміни адміністративно-територіального устрою- Жовківський) район, Львівська область, 80300, код ЄДРПОУ: 44287608, телефон: (03252) 21-264, електронна пошта, адреса: sus@zhovkva-rada.gov.ua.
Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2026 року.

Суддя      Ясиновський Р. Б.