Справа № 677/611/22
Провадження № 2/677/15/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2026 року   м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області:
у складі головуючого - судді Шовкуна В.О.,
за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,
учасники справи (сторони):
представник позивача-відповідача адвокат Лукіянчук О.М.,
представник відповідача – позивача адвокат Ковальчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилів об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності таподіл спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Вимоги первісного позову. (з урахуванням позову в новій редакції)
Позивач за первісним позовом (через свого представника) звернувся до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив про те, що з 15 вересня 2017 року по 06 грудня 2021 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період шлюбу за спільні кошти позивач та відповідач придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2017 року. Право власності на квартиру зареєстровано за ним. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи вартість вищезазначеної квартири на 04.08.2025 року становить 1 423 204 грн., що еквівалентно 34 077 доларів США. Фактично відповідач ОСОБА_2 є користувачем квартири з 15 грудня 2021 року, позивач ОСОБА_1 в цій квартирі не проживає, особистих речей там не має, за комунальні послуги не сплачує, догляд за будинком не здійснює, періодично за можливості приходить до дітей, бере участь їх вихованні. Про добровільний порядок поділу майна домовитися позивач з відповідачем не можуть. Спільне користування квартирою є також неможливим через неприязні відносини, що склалися між ними, в яких відповідачка постійно провокує позивача на конфліктні ситуації в присутності дітей, що призводить до погіршення відносин між позивачем та дітьми, дестабілізує психіку дітей.
На думку позивача подальше спільне володіння позивачем та відповідачем спільним майном подружжя є неможливим, у зв`язку із чим на підставі п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України існують підстави для поділу спільного майна сторін у спосіб припинення права на частку у спільному майні із присудженням грошової компенсації частки. На підставі викладеного, просить суд 1) визнати право спільної сумісної власності за ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. яка розташована в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати за нам, ОСОБА_1 право власності на ідеальні частки в розмірі частки квартири загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., розташованого в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., розташованого в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію в сумі 1/2 частки вартості квартири, що становить 711 602 грн., сплачений судовий збір в розмірі 7 500 грн, витрати на експертну оцінку майна - 1 500 грн, витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи - 9 595 грн., витрати на надання правової допомоги адвокатом в розмірі 7 000 грн.

Вимоги зустрічного позову 
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 (через свого представника) звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області із зустрічним позовомпро поділ спільного мана. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що 15.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. В період шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти Позивача та Відповідача на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 923, виданий 17.10.2017, видавник: Паршенко М.В., приватний нотаріус Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області, було набуто нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, вважає нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належить Позивачу і Відповідачу на праві спільної сумісної власності, оскільки право власності на це майно набуте під час шлюбу та за сумісні кошти.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. 
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. На підставі викладеного, просить суд: 1)Визнати об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 2)  В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири адресою: АДРЕСА_1 ; 3) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2104,76 гривень та витрати на надання правничої допомоги у сумі 7 000 гривень.

Аргументи учасників справи.
Представник позивача за первісним позовом – відповідача за зустрічним позовом адвокат Лукіянчук О.М. у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти вимог за зустрічним позовом.
Представник відповідача за первісним позовом – представник позивача за зустрічним позовом адвокат Ковальчук І.М. у судовому засіданні просила задовольнити зустрічний позов, первісний позов визнають частково, а саме в частинівизнання право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. яка розташована в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; в іншій частині позовних вимог заперечують, оскільки не згодні сплатити грошову компенсацію за частину житла належну позивачу за первісним позовом, а тому в такому випадку позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені судом.

Позиція суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що з 15 вересня 2017 року по 06 грудня 2021 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. (а.с. 7-8).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.10.2017 року ОСОБА_1 придбав квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9-10).
Право власності за ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 11).
Відповідно до висновку про вартість майна № 8500 від 10.02.2022 року вартість квартири становить 720000 грн. (а.с. 15).
Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки на замовлення ОСОБА_2 на дату оцінки 19.01.2022 року квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 становить 420952 грн. 00 коп. (а.с. 59).
Відповідно до висновку експерта № 1239/025 від 05.08.2025 року ринкова вартість квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 станом на 04.08.2025 р. складає 1423204 грн. 00 коп. (а.с. 192-217).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Тобто, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Суд встановив, що спірна квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набута сторонами за час шлюбу, відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом не оспорили поширення правового режиму спільного сумісного майна на квартиру, під час судового розгляду в цій частині позовних вимог (як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом) як позивач так, і відповідач не заперечували, отже спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін.
Разом з цим, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 заперечувала проти стягнення з неї грошової компенсації на користь ОСОБА_1 та припинення права власності на частину спірної квартири.
Суд з даного приводу зазначає про те, щовідповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 
Суду не було надано доказів того, що вказана квартира не може бути поділена, відповідні питання експерту під час призначення експертизи не ставилися, експерт надав оцінку лише ринкової вартості спірної квартири станом на дату проведеної експертизи, варіантів поділу також не було надано, оскільки таких питань експерту не ставилися. Крім того, відповідач за первісним позовом, не згодна виплатити грошову компенсацію за частину квартири, а тому у випадку задоволення первісного позову про стягнення грошової компенсації з відповідача не відповідатиме вимогам ст. ст. 364, 365 ЦК України. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов також підлягає частковому задоволенню (не підлягає задоволенню тільки в частині стягнення витрат на правову допомогу).

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Первісний позов задоволено частково, а саме на 50 відсотків (2 позовні вимоги з 4), тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, у сумі 3750 грн. 00 коп., витрати на експертну оцінку майна в сумі 750 грн., витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи – 4750 грн. 00 коп. та витрати на надання правової допомоги адвокатом в розмірі 3500 грн. 00 коп. 
Представником відповідача-позивача адвокатом Ковальчук І.М. документально не підтверджені витрати за надання послуг адвоката в сумі 7000 грн., а тому в цій частині вимог зустрічний позов не підлягає задоволенню.
Зустрічний позов задоволено частково (за виключенням вимог щодо стягнення витрат на надання послуг адвокатом), а тому з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2104 грн. 76 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 141,142, 258-268 ЦПК України, ст.ст. 358, 364-368, 319, 392 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного майна – задовольнити частково. 
Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. розташовану в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частки квартиризагальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. розташовану в одноповерховому поквартирному житловому будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 3750 грн. 00 коп., витрати на експертну оцінку майна – 750 грн., витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи – 4750 грн. 00 коп. та витрати на надання правової допомоги адвокатом в розмірі 3500 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна – задовольнити частково. 
Визнати об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2104,76 гривень.
В іншій частині вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:
Позивач-відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач-позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В.О. Шовкун