Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 р. № 520/1819/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, що виразилась у: ненаданні публічної інформації на запити від 13.01.2026, невжитті заходів для її пошуку в підвідомчому суді, неналежному виконанні обов`язку щодо перенаправлення запиту;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надати ОСОБА_1 в строк, що не перевищує 5 робочих днів з дня набрання рішення суду законної сили, повну та достовірну публічну інформацію щодо судді Салтівського районного суду м. Харкова та судді Мельникової І.Д., згідно з пунктами мого запиту від 13.01.2026;
- в разі відсутності окремих документів надати офіційне письмове підтвердження про їх відсутність у всіх архівах суду та управління.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.01.2026 він, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із запитами на отримання інформації. Проте, 15.01.2026 відповідач надав відповідь, згідно якої зазначив, що запитувана інформація та документи не були створені Територіальним управлінням в процесі здійснення своїх повноважень, а також Територіальне управління не володіє запитуваними документами. Позивач вважає таку відповідь неправомірною, а бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку зі чим звернувся до суду. 
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, відповідно до якого заперечив проти позову, зазначив, що відповідач діяв правомірно, оскільки 15.01.2026 за вих. № 07-05/К-4/4/2026 Територіальне управління надало повну та достовірну відповідь ОСОБА_1 . Одночасно з наданням відповіді, Територіальне управління повідомило заявника – ОСОБА_1 про перенаправлення його запиту за належністю для розгляду Салтівським районним судом м. Харкова. Враховуючи наведене, Територіальне управління дотримало вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при перенаправленні запиту на отримання інформації за належністю з одночасним повідомленням громадянина ОСОБА_1 одним загальним листом 15.01.2026 №07-05/К-4/4/2026. Крім того, кадрова робота Територіального управління згідно вимог Положення не передбачає здійснення кадрового діловодства відносно суддів місцевих загальних судів м. Харкова та Харківської області. У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позову.
Позивач скористався своїм правом та надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. 
Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 13.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою № 1 про надання публічної інформації щодо організаційно-правових підстав діяльності Салтівського районного суду м. Харкова, відповідно до якої просив надати інформацію:
- щодо створення суду та визначення його компетенції, а саме: на піставі якого нормативно-правового акта (Указу Президента України, Закону або Постанови ВРУ) було створено Салтівський районний суд м. Харкова та юридично визначено його повноваження як правонаступника ліквідованого Московського районного суду м.Харкова? 
- щодо оформлення правопродовження: чи була проведена та документально оформлена офіційна передача майна, архівів, судових справ, гербових печаток та інших атрибутів влади від ліквідованого Московського районного суду м. Харкова до Салтівського районного суду?
Відповідь просив надати протягом п`яти днів на поштову адресу зазначену у заяві. 
Вказану заяву зареєстровано 13.01.2026 за № 07-05/К-3.
Також, 13.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою № 2 про надання публічної інформації щодо дотримання вимог законодавства про здійснення правосуддя суддею ОСОБА_2 у Салтівському районному суді м. Харкова, відповідно до якої просив:
- надати копію рішення ВРП, яким суддя Мельникова І.Д. була офіційно призначена, переведена або тимчасово направлена (відряджена) для здійснення правосуддя у Салтівському районному суді м. Харкова; копію наказу керівника ТУ ДСА або голови суду про зарахування судді ОСОБА_2 до штату зазначеного суду;
- надати копію документа, що підтверджує законність набуття суддею ОСОБА_2 громадянства України, а саме: або копію свідоцтва про народження та/або довідки про постійне проживання в Україні станом на 13.11.1991, або копію рішення про прийнятт до громадянства України. 
Відповідь просив надати протягом п`яти днів на поштову адресу зазначену у заяві. 
Вказану заяву зареєстровано 13.01.2026 за № 07-05/К-4.
15.01.2026 за вих. № 07-05/К-4/4/2026 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області направило ОСОБА_1 лист, в якому зазначило, що його запит щодо надання публічної інформації про суддю Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 за належністю направлено до розгляду до Салтівського районного суду м. Харкова. Також зазначено, що запитувана інформація та документи не були створені Територіальним управлінням в процесі здійснення своїх повноважень, а також Територіальне управління не володіє запитуваними документами 
Вказану відповідь від 15.01.2026 № 07-05/К-4/4/2026 з додатками була скерована Територіальним управлінням двом адресатам, а саме: Салтівському районному суду м. Харкова та ОСОБА_1 .
Також, листом від 20.01.2026 за вих. № 07-05/К-3/6/2026 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області направило ОСОБА_1 відповідь, згідно якої повідомлено останнього про те, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX було змінено найменування місцевих загальних судів, в тому числі зміна найменування з «Московського районного суду міста Харкова» на «Салтівський районний суд міста Харкова» (повний текст вказаного Закону на 3 арк. додається). Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду у зв?язку з чим відсутні будь-які акти приймання-передачі майна та документів. На виконання п. 2 Прикінцевих положень Закону Територіальне управління придало печатки та штампи, в тому числі для Салтівського районного суду міста Харкова, які були передані згідно накладної № 05-25/235 від 23.04.2025, копію якої також додано до відповіді. 
Позивач вважає, що відповідачем не надано позивачу доказів у підтвердження перенаправлення його запиту до належного розпорядника. 
Посилаючись на неналежний розгляд відповідачем його звернення по суті, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація про діяльність органів державної влади, їх структуру, керівництво та персонал, який займає відповідальні посади, є відкритою.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Щодо запиту № 1 суд зазначає наступне. 
13.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою № 1 про надання публічної інформації щодо організаційно-правових підстав діяльності Салтівського районного суду м. Харкова, відповідно до якої просив надати інформацію:
- щодо створення суду та визначення його компетенції, а саме: на підставі якого нормативно-правового акта (Указу Президента України, Закону або Постанови ВРУ) було створено Салтівський районний суд м. Харкова та юридично визначено його повноваження як правонаступника ліквідованого Московського районного суду м.Харкова? 
- щодо оформлення правопродовження: чи була проведена та документально оформлена офіційна передача майна, архівів, судових справ, гербових печаток та інших атрибутів влади від ліквідованого Московського районного суду м. Хакова до Салтівського районного суду?
Відповідь просив надати протягом п`яти днів на поштову адресу зазначену у заяві. 
Вказану заяву зареєстровано у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України у Харківській області 13.01.2026 за № 07-05/К-3.
Судом встановлено, що на вищевказаний запит відповідачем 20.01.2026 листом № 07-05/К-3/6/2026 направило ОСОБА_1 відповідь, згідно якої повідомлено останнього про те, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX було змінено найменування місцевих загальних судів, в тому числі зміна найменування з «Московського районного суду міста Харкова» на «Салтівський районний суд міста Харкова». Повний текст вказаного Закону на 3 арк. додали до відповіді. Також зазначено, що зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду у зв?язку з чим відсутні будь-які акти приймання-передачі майна та документів. На виконання п. 2 Прикінцевих положень Закону Територіальне управління придало печатки та штампи, в тому числі для Салтівського районного суду міста Харкова, які були передані згідно накладної № 05-25/235 від 23.04.2025, копію якої також додано до відповіді. 
Поряд із тим, в порушення частини 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідачем надано відповідь на запит 20.01.2026, тобто з порушенням п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Оскільки запит зареєстровано 13.01.2026, то і відповідь з урахуванням вимог частини 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" повинна була бути надана 19.01.2026 (з урахуванням вихідних днів).
Суд звертає увагу, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, що виразилась у: ненаданні публічної інформації на запит від 13.01.2026.
Поряд із тим, надання відповіді на запит позивача припинило бездіяльність відповідача, яка полягала у ненаданні відповіді на запит, а відтак і припинило порушення права позивача зумовлене цією бездіяльністю.
Водночас, беззаперечним є той факт, що відповідь позивачу була надана з порушенням строку, встановленого чинним законодавством, тобто відповідач вчинив дії з порушенням вимог чинного законодавства, а тому такі дії є протиправними.
Разом з тим, дослідивши зміст наданої відповіді на запит № 1 про надання інформації від 13.01.2026, судом встановлено, що відповідач надав вичерпну інформацію на поставлені у запиті № 1 про доступ до публічної інформації питання, що вказує на відсутність порушення прав позивача у отриманні запитуваної інформації. 
Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, що виразилась у ненаданні публічної інформації на запит №1 від 13.01.2026 не підлягають задоволенню.
Щодо запиту № 2 суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що 13.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою № 2 про надання публічної інформації щодо дотримання вимог законодавства про здійснення правосуддя суддею ОСОБА_2 у Салтівському районному суді м. Харкова, відповідно до якої просив:
- надати копію рішення ВРП, яким суддя ОСОБА_2 була офіційно призначена, переведена або тимчасово направлена (відряджена) для здійснення правосуддя у Салтівському районному суді м. Харкова; копію наказу керівника ТУ ДСА або голови суду про зарахування судді ОСОБА_2 до штату зазначеного суду;
- надати копію документа, що підтверджує законність набуття суддею ОСОБА_2 громадянства України, а саме: або копію свідоцтва про народження та/або довідки про постійне проживання в Україні станом на 13.11.1991, або копію рішення про прийнятт до громадянства України. 
Відповідь просив надати протягом п`яти днів на поштову адресу зазначену у заяві. 
Вказану заяву зареєстровано у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України у Харківській області 13.01.2026 за № 07-05/К-4.
Із матеріалів справи вбачається, що 15.01.2026 за вих. № 07-05/К-4/4/2026 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області направило ОСОБА_1 лист, в якому зазначило, що відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Територіальне управління направило для розгляду за належністю до Салтівського районного суду м. Харкова запит щодо надання публічної інформації про суддю Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 . 
Також зазначено, що запитувана інформація та документи не були створені Територіальним управлінням в процесі здійснення своїх повноважень, а також Територіальне управління не володіє запитуваними документами 
Вказану відповідь від 15.01.2026 № 07-05/К-4/4/2026 з додатками була скерована Територіальним управлінням двом адресатам, а саме: Салтівському районному суду м. Харкова та ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що відповідь на запит №2 надано відповідачем у межах строку, визначеного частиною 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Так, 15.01.2026, тобто на другий робочий день з моменту реєстрації запиту, відповідач листом № 07-05/К-4/4/2026 повідомив позивача про направлення запиту за належністю до Салтівського районного суду м. Харкова відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Із матеріалів справи вбачається, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області виконало зазначений обов`язок у спосіб та строки, визначені законом.
Суд також враховує, що відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядником є суб`єкт владних повноважень лише в межах інформації, якою він володіє та яку створено або отримано в процесі здійснення його повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.
Частиною 3 статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.
Отже, відповідно до положень статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України та її територіальні управління здійснюють організаційне та фінансове забезпечення діяльності судів, однак не здійснюють кадрове діловодство щодо суддів місцевих судів у частині формування та зберігання їх особових справ.
Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи судової влади є незалежними та здійснюють свої повноваження самостійно.
Згідно зі статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, а будь-який вплив на суддю у спосіб, не передбачений законом, забороняється.
Отде в силу статті 148 та статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України та її територіальні управління здійснюють організаційне, фінансове та матеріально-технічне забезпечення діяльності судів, однак не здійснюють правосуддя, не втручаються у діяльність суддів та не є органами, що здійснюють їх призначення, переведення чи звільнення.
Питання призначення, переведення чи відрядження суддів належить до компетенції Вищої ради правосуддя відповідно до статті 131 Конституції України та статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Матеріали особових справ суддів, у тому числі документи щодо громадянства, зберігаються у відповідному суді та/або органі, уповноваженому на здійснення кадрового забезпечення, а не у територіальному управлінні ДСА.
Таким чином, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області не є органом, який формує та зберігає особові справи суддів місцевих судів, не є суб`єктом призначення чи переведення суддів та не здійснює перевірку підстав набуття ними громадянства України.
Суди, як органи судової влади, не є підвідомчими чи підпорядкованими територіальним управлінням ДСА у питаннях здійснення правосуддя та кадрового статусу суддів. ДСА не здійснює функцій контролю чи нагляду за суддями та не отримує у своє розпорядження документи, що стосуються їх особистого статусу, окрім випадків, прямо передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядником інформації є суб`єкт владних повноважень лише щодо тієї інформації, яка була створена або отримана ним у процесі здійснення своїх повноважень або перебуває у його володінні.
Отже, обов`язок надати інформацію виникає виключно щодо тієї інформації, якою розпорядник фактично володіє.
Відповідно до вимог п. 3 ст. 24 Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002 № 3018-III (норми якого діяли станом на час видання наказу Територіального управління у 2005 році) наказом Територіального управління № 02- 4/78 від 06.12.2005 ведення кадрового діловодства відносно суддів місцевих судів передано до відповідних судів з 01.01.2006.
Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про судоустрій та статус судів» голова суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.
Так, підпунктом 26, 45 пункту 8 розділу І Положення про апарат Салтівського районного суду м. Харкова, яке затверджено рішенням зборів суддів Салтівського районного суду м. Харкова 29.04.2025 № 13, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апарат суду веде кадрове діловодство суду, в тому числі особові справи суддів у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Радою суддів України; надсилає до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України повідомлення щодо змін, які відбулися у загальних відомостях суддів відповідного суду для належного ведення, наповнення та оновлення суддівського досьє.
Таким чином, суд враховує, що відповідно до вимог законодавства у сфері судоустрою матеріали особових справ суддів формуються та зберігаються у відповідному суді, в якому суддя здійснює правосуддя, або в органі, уповноваженому на кадрове забезпечення діяльності судів у межах визначених законом повноважень.
З огляду на те, що документи щодо призначення судді, його зарахування до штату суду, а також інші матеріали, пов`язані з проходженням служби суддею, перебувають у розпорядженні відповідного суду, саме такий суд є належним розпорядником відповідної інформації у розумінні статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Отже, направлення Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області запиту №2 за належністю до Салтівського районного суду м. Харкова відповідало вимогам частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та було здійснено з урахуванням принципу незалежності судової влади.
Крім того, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не покладає на розпорядника обов`язку створювати нову інформацію на запит; здійснювати додатковий збір або витребування інформації в інших органів; проводити аналітичну обробку чи структурування відомостей, якими він не володіє; шукати інформацію поза межами власної компетенції.
Таким чином, посилання позивача на те, що відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач повинен був вжити заходи для пошуку інформації є необґрунтованими. 
Суд звертає увагу, що правова позиція щодо того, що розпорядник зобов`язаний надати лише наявну в нього інформацію, узгоджується зі змістом статті 1 та статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», які визначають, що публічною є вже існуюча, задокументована інформація.
Оскільки матеріали щодо призначення судді, копії рішень Вищої ради правосуддя, документи про громадянство та інші документи особової справи судді не створюються та не зберігаються Територіальним управлінням ДСА, відповідач обґрунтовано повідомив про відсутність у нього запитуваної інформації та, діючи відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», направив запит належному розпоряднику.
Отже, вимога позивача фактично зводиться до покладення на відповідача обов`язку витребувати інформацію в іншого суб`єкта владних повноважень та надати її від свого імені, що не передбачено законом та виходить за межі компетенції Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність у діях відповідача ознак протиправної бездіяльності щодо розгляду запиту №2 від 13.01.2026.
Крім того, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2026 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова із вимогою у строк до 06.02.2026 надати копію відповіді на запит ОСОБА_1 від 13.01.2026, який було направлено за належністю до суду 15.01.2026 за вих.. № 07-05/К-4/4/2026.
Так, у відповідь листом від 05.02.2026 Сатлівський районний суд м. Харкова повідомив відповідача, що 21.01.2026 судом розглянуто запит ОСОБА_1 від 13.01.2026 щодо надання інформації стосовно судді ОСОБА_2 та надано відповідь №03-03/3/2026, згідно якої позивачу направлено копію Указу Президента України від 13.07.2010 №767/2010 «Про призначення суддів», яким ОСОБА_2 призначено на посаду судді Московського районного суду м.Харкова (Салтівського районного суду міста Харкова) та копію наказу голови суду від 10.08.2010 №02-09/49 «Гро зарахування судді ОСОБА_2 до штату суду». Додатково повідомлено, що свідоцтво про народження ОСОБА_2 є особистим документом останньої, а Салтівський районний суд міста Харкова відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» не є розпорядником зазначеної інформації, тому не може надавати копію такої інформації третім особам.
Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є, зокрема, конфіденційна інформація.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про інформацію» та статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» паспортні дані, відомості про громадянство, дата та місце народження особи належать до персональних даних фізичної особи.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеження доступу до інформації здійснюється за наявності сукупності таких умов: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Надання копії паспорта або документа, що підтверджує громадянство судді, без згоди такої особи суперечило б вимогам законодавства про захист персональних даних та порушувало б право особи на приватність.
Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 127 Конституції України та статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею може бути лише громадянин України, що свідчить про те, що факт громадянства перевіряється уповноваженими органами під час призначення судді на посаду.
Отже, сам по собі факт призначення судді на посаду Указом Президента України підтверджує відповідність особи конституційним вимогам щодо громадянства.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що запит позивача був фактично розглянутий належним розпорядником, який надав документи у межах відкритої інформації.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області при розгляді запиту №2, поданого ОСОБА_1 13.02.2026.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси.
Отже, обов`язковою умовою для задоволення адміністративного позову є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу позивача на момент ухвалення судового рішення.
Як встановлено судом, запит №2 був розглянутий належним розпорядником інформації - Салтівським районним судом м. Харкова, який 21.01.2026 надав позивачу відповідь та документи у межах відкритої інформації.
Таким чином, право позивача на доступ до публічної інформації було реалізовано.
Сам по собі факт ненадання певної частини інформації з підстав її конфіденційності не свідчить про порушення права позивача, якщо таке обмеження відповідає вимогам статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та законодавству про захист персональних даних.
Крім того, на момент розгляду справи відсутня триваюча бездіяльність відповідача, оскільки запит було перенаправлено у встановленому законом порядку, а відповідь надано належним розпорядником.
За таких обставин суд приходить до висновку, що порушене право позивача, яке підлягало б судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно надати відповідь або вчинити інші дії, відсутнє.
Суд не може зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти дії за відсутності факту порушення права, оскільки такий спосіб захисту не відповідав би завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи, що відповідь позивачу надано, відповідні документи направлено, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача надавати публічну інформацію щодо судді Салтівського районного суду м. Харкова та судді Мельникової І.Д., згідно з пунктами запиту ОСОБА_1 від 13.01.2026
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА